ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2022 року                              м. Дніпро                              Справа №  904/4790/21
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),
суддів Білецької Л.М., Вечірка І.О.,
секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду, апеляційні скарги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2021 (суддя Первушин Ю.Ю.; повне судове рішення складено 22.11.2021) у справі № 904/4790/21
за заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ
про визнання грошових вимог в межах справи
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт», м. Дніпро, -

ВСТАНОВИВ:

1.          Короткий зміст вимог і судового рішення місцевого господарського суду.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про визнання грошових вимог у справі № 904/4790/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт», які складаються із заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, пені та сум судового збору, що загалом становить 2999986683,34 грн, та окремо 5353251,29 грн грошових вимог, які забезпечені заставним майном боржника.
Заява мотивована неналежним невиконанням боржником умов одинадцяти кредитних договорів в частині повного і своєчасного повернення отриманих грошових коштів.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2021 заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання грошових вимог у справі № 904/4790/21 задоволено частково.
Визнано грошові вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-Естейт» в розмірі 4540,00 грн судового збору (1 черга), 1639453663,36 грн (4 черга), 367540930,08 грн (6 черга).
Окремо внесені до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в розмірі      5353251,29 грн, які забезпечені заставою майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-Естейт», для позачергового задоволення вимог за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Інформаційні системи України» за кредитним договором № DH2LKI06616 від 02.04.2015. Вартість предмета застави 13358226,28 грн.
В іншій частині грошові вимоги у загальному розмірі 992992089,90 грн відхилені.
Місцевий господарський суд не встановив порушень Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» умов кредитного договору      № 07/30/К від 17.04.2007, що стали підставою для направлення Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» повідомлення від 26.05.2017       № 20.1.0.0.0/7-65612 про зміну в односторонньому порядку строку повернення кредиту, у зв`язку з чим суд відхилив кредиторські вимоги банку в частині заборгованості за відсотками у розмірі 100793455,31 грн та заборгованості за пенею у повному обсязі, – у розмірі 765306513,98 грн, оскільки строк виконання усіх зобов`язань боржника за вказаним кредитним договором настав не 06.06.2017, а 20.05.2021, – дати офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, тому визнав       607189487,23 грн основного за тілом кредиту і 139842386,69 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом.
Місцевий господарський суд встановив, що списання грошових коштів за кредитним договором здійснено саме Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» на підставі меморіального ордеру № G0924L00F2 від 23.09.2016, що свідчить про відсутність в діях Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-Естейт» ознак нецільового використання кредитних коштів і, як наслідок, порушення умов договору № 07/30/К від 17.04.2007.
Господарський суд зазначив, що відповідно до положень пункту 2.2.1 договору № 07/30/К від 17.04.2007 сторони обумовили обов`язок Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» укласти з Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» договір (договори) застави, в той час як обов`язку укладати з кредитодавцем договори іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором на позичальника не покладено. Нотаріальне засвідчення договору застави відповідно до наведеного положення кредитного договору, здійснюється за погодженням сторін.
Місцевий господарський вказав, що укладені в забезпечення зобов`язань за договором № 07/30/К від 17.04.2007 договори іпотеки № 07/30/К/ДЗ1 та         № 07/30/К/ДЗ2 від 23.09.2016 є саме договорами застави, обов`язкового нотаріальне посвідчення якого законодавством не передбачено, тому дійшов висновку про відсутність порушень умов вказаного кредитного договору в цій частині.
Місцевий господарський суд відхилив посилання Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» вимог пункту 2.2.7 та 2.2.8 кредитного договору № 07/30/К від 17.04.2007 щодо обов`язку позичальника надавати кредитодавцю фінансова звітність за висновком суду, оскільки це спростовується матеріалами справи. Крім того, банк не посилався на вказане порушення у повідомленні № 20.1.0.0.0/7-65612 від 26.05.2017.
Місцевий господарський суд відхилив доводи Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» щодо наявності у банку підстав для односторонньої зміни строку повернення кредиту за договором № КП-457Г від 11.01.2011, у зв`язку з чим відхилив кредиторські вимоги щодо визнання заборгованості за відсотками у розмірі 8554637,23 грн та заборгованості за пенею у розмірі 118337483,38 грн у повному обсязі, зазначивши, що строк виконання зобов`язань за наведеним кредитним договором настав не 14.06.2018, а 20.05.2021, – дати офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, тому визнав грошові вимоги у цій частині в розмірі 117589519,17 грн за тілом кредиту та 46192318,46 грн заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом.
Місцевий господарський суд зазначив, що умовами пункту 2.3.1 кредитного договору № КП-457Г від 11.01.2011 (в редакції додаткової угоди      № 4 від 06.01.2012) не передбачено право банку за погодженням із позичальником змінювати обумовлену договором дату сплати процентів (А.8) з огляду на те, що правові категорії «дата сплати процентів» та «періодичність сплати процентів» є різними правовими категоріями, тому дійшов висновку, що у банка не було підстав для направлення повідомлення № Э.Upr 1/3-233275 від 05.06.2018, відповідно до якого кредитор повідомляє позичальника про зміну в односторонньому порядку умов вказаного кредитного договору в частині строку повернення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом з 10.01.2041 на 14.06.2018.
Місцевий господарський суд встановив, що 02.04.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» (заставодавець) уклало з Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (заставодержатель) договір застави майна № DNН2LКI06616/DZ, у зв`язку з чим судом окремо внесені до реєстру грошові вимоги банку в розмірі 5353251,29 грн, як забезпечені заставою, внаслідок порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Інформаційні системи України» умов кредитного договору № DNН2LКI06616 від 02.04.2015 та наявністю заборгованості перед банком у розмірі 5353251,29 грн, що встановлено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2020 у справі № 904/5892/19, яке набрало законної сили.
Місцевий господарський суд у повному обсязі задовольнив грошові вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» зобов`язань за кредитними договорами № 09/01/К від 10.02.2009, № 08/104/К від 17.12.2008, № 08/105/К від 17.12.2008, № 08/106/К від 17.12.2008,                 № 08/107/К від 17.12.2008, № 08/108/К від 17.12.2008, № 08/109/К від 17.12.2008, № 08/110/К від 17.12.2008, № 08/111/К від 17.12.2008 та включив до реєстру вимог кредиторів у даній справі 495037853,22 грн за тілом кредиту, 233602098,73 грн відсотків за користування кредитом і 367540930,08 грн пені, нарахованої за порушення грошового зобов`язання.
Визнаючи грошові вимог банку за вищенаведеними дев`ятьма кредитними договорами, місцевий господарський суд відхилив посилання Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» на вчинені сторонами правочини щодо зарахування зустрічних однорідних вимог.
Місцевий господарський суд зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» і Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» склалися складні та спірні відносини взаємних зарахувань зустрічних однорідних вимог, внаслідок відмов сторін від їх зарахування та вчинення правочинів про зарахування    зустрічних однорідних вимог сторонами паралельно, без визнання та врахування заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог іншої сторони, тобто кожна сторона взаємовідносин здійснювала зарахування на власний розсуд, що за висновком суду свідчить про відсутність прозорості вимог сторін, яка б надавала можливість визначити зміст, умови виконання та дійсний розмір їх зобов`язань.
Місцевий господарський суд дійшов висновку, що всі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» є спірними, тому відсутні підстави для припинення зобов`язань на підставі цих заяв.

2.          Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційних скарг.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2021 у справі № 904/4790/21 скасувати в частині відхилення грошових вимог банку і просить ухвалити рішення яким грошові вимоги задовольнити у повному обсязі.
Скаржник не погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відхилення грошових вимоги щодо визнання заборгованості зі сплати відсотків за кредитом за договором № КП-457Г від 11.01.2011 у розмірі 8554637,23 і пені за порушення грошового зобов`язання у сумі 118337483,38 грн, оскільки вважає пунктом 2.3.1 вказаного кредитного договору передбачено право банку змінити періодичність порядку оплати платежів за кредитом у разі зміни облікової ставки НБУ, збільшення курсу долара США по відношенню до національної валюти, тому вважає правомірною зміну періодичності порядку оплати платежів, в той час як відмова кредитора від погодження цих змін надає право банку звернутися з вимогою про дострокове повернення кредиту.
Банк зазначає, що відповідно до умов пунктів 2.3.1, 2.3.2 кредитного договору № КП-457Г від 11.01.2011, листом № Э.Upr 1/3-233275 від 05.06.2018 повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис» про зміну умов кредитного договору, відповідно до якої банком встановлено нову дату повернення кредиту, а саме, – 14.06.2018, що безпідставно не враховано місцевим господарським судом.
Скаржник вважає, що оскільки вищезазначений односторонній правочин банку щодо зміни строку повернення кредиту не визнано недійсним у встановленому законом порядку, у місцевого господарського суду відсутні підстави вирішувати питання про його дійсність при вирішенні спору щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № КП-457Г від 11.01.2011.
На думку скаржника місцевий господарський суд неправомірно відхилив грошові вимоги щодо визнання заборгованості зі сплати відсотків за кредитом за договором № 07/30/К від 17.04.2007 у розмірі 100793455,31 грн і пені за порушення грошового зобов`язання у сумі 765306513,98 грн, визнаючи відсутність в діях позичальника ознак порушення умов вказаного кредитного і, як наслідок, наявність підстав для зміни банком в односторонньому порядку строків повернення кредиту, що прямо передбачено умовами договору.
Банк вважає, що суд не встановив, які саме дії вчинені позичальником в частині передачі в іпотеку нерухомого майна і не врахував, що позичальник порушив умови договору кредиту щодо забезпечення кредиту майном.
Скаржник зазначає, що оскільки позичальник не виконав умов кредитного договору № 07/30/К від 17.04.2007 щодо нотаріального посвідчення договорів іпотеки № 07/30/К/Д31 та № 07/30/К/Д32 від 23.09.2016, кредитодавець відповідно до пункту 2.3.2 кредитного договору правомірно змінив в односторонньому порядку строк повернення кредиту шляхом направлення позичальнику відповідного повідомлення № 20.1.0.0.0/7-65612 від 26.05.2017.
Банк не погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності в діях боржника порушення умов кредитного договору № 07/30/К від 17.04.2007 стосовно цільового використання грошових коштів, оскільки спірна транзакція відбулася за ініціативи позичальника, в той час як існування меморіального ордеру, як внутрішнього банківського документу, яким підтверджується оформлення транзакції з переказу грошових коштів, не спростовує вчинення цієї операції саме позичальником.
Також банк вважає зобов`язання перед боржником у справі № 904/4790/21 частково припиненими внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог.
Скаржник зазначає, що правочини банку про зарахування зустрічних однорідних вимог відповідають вимогам статті 601 Цивільного кодексу України, вчинені за відсутності встановлених статтею 602 Цього кодексу заборон, недійсними судом не визнавались, тому місцевий господарський суд безпідставно відхилив доводи банку в цій частині.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2021 у справі № 904/4790/21 скасувати в частині задоволення грошових вимог банку за неналежне виконання боржником зобов`язань за дев`ятьма договорами № 09/01/К від 10.02.2009, № 08/104/К від 17.12.2008, № 08/105/К від 17.12.2008, № 08/106/К від 17.12.2008, № 08/107/К від 17.12.2008,                 № 08/108/К від 17.12.2008, № 08/109/К від 17.12.2008, № 08/110/К від 17.12.2008, № 08/111/К від 17.12.2008 та, з урахуванням клопотання про уточнення апеляційної скарги (вх.№ 3426/22 від 30.05.2022), просить визнати грошові вимоги у розмірі 1604360152,00 грн (4 черга) та 367402257,99 грн (6 черга).
Скаржник вважає зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» перед Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» частково припиненими внаслідок вчинення правочинів щодо зарахування зустрічних однорідних вимог.
Скаржник зазначає, що правочини про зарахування зустрічних однорідних вимог відповідають вимогам статті 601 Цивільного кодексу України, вчинені за відсутності встановлених статтею 602 Цього кодексу заборон, недійсними судом не визнавались, тому місцевий господарський суд безпідставно відхилив доводи боржника у справі № 904/4790/21 в цій частині.

3.          Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» у відзиві на апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заперечило проти її доводів, просило залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення в частині відхилення грошових вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у справі № 904/4790/21 в розмірі  992992089,09 грн без змін.
Боржник вважає, що місцевий господарський суд правомірно відхилив доводи банку щодо наявності у нього підстав для односторонньої зміни строку виконання зобов`язань за кредитним договором № КП-457Г від 11.01.2011, оскільки умовами кредитного договору не передбачено право банку за погодженням із позичальником змінювати обумовлену договором дату сплати процентів.
Боржник зазначає, що встановлена пунктом А.3 кредитного договору      № КП-457Г від 11.01.2011 дата сплати відсотків за користування кредитом не є строком/періодом, а є терміном їх сплати, право зміни якого в односторонньому порядку кредитним договором банку не надано.
На думку боржника, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що на виконання умова кредитного договору № 07/30К від 17.04.2007 позичальником укладено з кредитодавцем належним чином оформлений договір застави, в той час як зобов`язань з укладення договору іпотеки кредитним договором на позичальника не покладено.
Боржник наголошує на тому, що він не порушував умови кредитного договору № 07/30К від 17.04.2007 щодо цільового використання грошових коштів, оскільки списання 605805080,80 грн з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» за меморіальним ордером № G0924L00F2 від 23.09.2016 в рахунок погашення за договорами поруки CO № TRACT OF GUARA № TEE № CY03CP/1р-1 від 01.09.2016 та CO № TRACT OF GUARA№TEE № CY03CP/1р-2 від 01.09.2016, вчинено самим Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк».
Боржник погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відхилення посилань банку на зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки припинення зобов`язання зарахуванням можливе не тільки за умов однорідності та зустрічних вимог, але й за обов`язковості їх безспірності, в той час як вимоги банку про зарахування однорідних зустрічних вимог носять спірний характер.
З аналогічних підстав апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» просить залишити без задоволення, а судове рішення без змін ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт», арбітражний керуючий Чичва Олег Сергійович.
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» у відзиві на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» заперечило проти її доводів, просило залишити без задоволення, а судове рішення у справі № 904/4790/21 в оскаржуваній товариством частині без змін.
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» зазначає, що на момент вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» правочинів щодо зарахування зустрічних однорідних вимог до банку за договорами оренди нерухомого майна, зобов`язання банку зі сплати орендних платежів припинено на підставі вчинених банком правочинів щодо зарахування зустрічних однорідних вимог.
Інші учасники провадження у справі № 904/4790/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» відзив на апеляційні скарги не надали.

4.          Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалами Центрального апеляційного господарського суду від 22.12.2021 відкрито провадження за апеляційними скаргами Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2021 про визнання грошових вимог у справі № 904/4790/21.
У судовому засіданні 20.06.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

5.          Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» 17.12.2008 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейт сервіс» кредитний договорі № 08/104/К з лімітом кредиту 150000000,00 грн (т. 1, а.с. 168-176).
Відповідно до договору про внесення змін № 14 від 28.03.2016 до кредитного договору № 08/104/К від 17.12.2008 правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Істейт сервіс» є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис» (т. 1, а.с. 207-215).
Згідно з графіком зменшення поточного ліміту, викладеного у додатку    № 1 від 28.03.2016 до кредитного договору № 08/104/К від 17.12.2008 (т. 1,      а.с. 216) встановлено наступний графік зменшення поточного ліміту:
14.10.2018 – 121000000,00 грн;
14.11.2018 – 120000000,00 грн;
14.12.2019 – 00,00 грн.
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» зазначає, що після настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором № 08/104/K від 17.12.2008, банк здійснив зарахування зустрічних однорідних грошових вимог за договорами оренди від 01.12.2016 у кількості 247 типових договорів, що були укладені з позичальником за вказаним кредитним договором, у зв`язку з чим банк вирішив припинити своє зобов`язання з оплати орендної плати за період грудень 2017 – жовтень 2019 року.
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» надало місцевому господарському суду наступні заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 135728794,25 грн:
від 17.12.2018 № 20.1.0.0.0/7693007/02;
від 04.01.2019 № Е.65.0.0.0/3-1246;
від 16.01.2019 № Е.65.0.0.0/3-6478;
від 11.02.2019 № Е.65.0.0.0/3-31486;
від 07.03.2019 № Е.65.0.0.0/3-5585;
від 05.04.2019 № Е.65.0.0.0/3-75285;
від 13.05.2019 № Е.65.0.0.0/3-95930;
від 11.06.2019 № Е.65.0.0.0/3-114028;
від 12.07.2019 № Е.65.0.0.0/3-133901;
від 13.08.2019 № Е.65.0.0.0/3-165412;
від 12.09.2019 № Е.65.0.0.0/3-181641;
від 11.10.2019 №Е.65.0.0.0/3-203460 (т. 1, а.с. 222-233).
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» 17.12.2008 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» кредитний договорі № 08/105/К з лімітом кредиту 144000000,00 грн (т. 3, а.с. 97-105).
Згідно з графіком зменшення поточного ліміту, викладеного у додатку      № 1 від 08.11.2013 до кредитного договору № 08/105/К від 17.12.2008 (т. 3,      а.с. 134) встановлено наступний графік зменшення поточного ліміту:
14.10.2018 – 143000000,00 грн;
14.11.2018 – 142000000,00 грн;
14.12.2019 – 00,00 грн.
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» 17.12.2008 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» кредитний договорі № 08/106/К з лімітом кредиту 72725000,00 грн (т. 3, а.с. 141-149).
Згідно з графіком зменшення поточного ліміту, викладеного у додатку     № 1 від 08.11.2013 до кредитного договору № 08/106/К від 17.12.2008 (т. 3,     а.с. 177) встановлено наступний графік зменшення поточного ліміту:
14.10.2018 – 70000000,00 грн;
14.11.2018 – 60000000,00 грн;
14.12.2019 – 00,00 грн.
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» 17.12.2008 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум-енерго» кредитний договорі № 08/107/К з лімітом кредиту 154000000,00 грн (т. 1,        а.с. 240-248).
Відповідно до договору про внесення змін № 16 від 17.12.2008 до кредитного договору № 08/107/К від 17.12.2008 правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум-енерго» є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис» (т. 2, а.с. 36-44).
Згідно з графіком зменшення поточного ліміту, викладеного у додатку     № 1 від 28.03.2016 до кредитного договору № 08/107/К від 17.12.2008 (т. 2,     а.с. 45) встановлено наступний графік зменшення поточного ліміту:
14.10.2018 – 69000000,00 грн;
14.11.2018 – 68000000,00 грн;
14.12.2019 – 00,00 грн.
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» 17.12.2008 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум-енерго» кредитний договорі № 08/108/К з лімітом кредиту 130000000,00 грн (т. 2,         а.с. 51-59).
Відповідно до договору про внесення змін № 15 від 28.03.2016 до кредитного договору № 08/108/К від 17.12.2008 правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум-енерго» є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис» (т. 2, а.с. 92-10).
Згідно з графіком зменшення поточного ліміту, викладеного у додатку    № 1 від 28.03.2016 до кредитного договору № 08/108/К від 17.12.2008 (т. 2,    а.с. 101) встановлено наступний графік зменшення поточного ліміту:
14.10.2018 – 68000000,00 грн;
14.11.2018 – 67000000,00 грн;
14.12.2019 – 00,00 грн.
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» 17.12.2008 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейтал`янс» кредитний договорі № 08/109/К з лімітом кредиту 154000000,00 грн (т. 2, а.с. 104-123).
Відповідно до договору про внесення змін № 15 від 28.03.2016 до кредитного договору № 08/109/К від 17.12.2008 правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Істейтал`янс» є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис» (т. 2, а.с. 143-151).
Згідно з графіком зменшення поточного ліміту, викладеного у додатку      № 1 від 28.03.2016 до кредитного договору № 08/109/К від 17.12.2008 (т. 2,      а.с. 152) встановлено наступний графік зменшення поточного ліміту:
14.10.2018 – 12500000,00 грн;
14.11.2018 – 12000000,00 грн;
14.12.2019 – 00,00 грн.
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» 17.12.2008 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейтал`янс» кредитний договорі № 08/110/К з лімітом кредиту 130000000,00 грн (т. 2, а.с. 157-165).
Відповідно до договору про внесення змін № 15 від 28.03.2016 до кредитного договору № 08/110/К від 17.12.2008 правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Істейтал`янс» є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис» (т. 2, а.с. 198-206).
Згідно з графіком зменшення поточного ліміту, викладеного у додатку    № 1 від 28.03.2016 до кредитного договору № 08/110/К від 17.12.2008 (т. 2,     а.с. 207) встановлено наступний графік зменшення поточного ліміту:
14.10.2018 – 15000000,00 грн;
14.11.2018 – 14000000,00 грн;
14.12.2019 – 00,00 грн.
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» 17.12.2008 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейт сервіс» кредитний договорі № 08/111/К з лімітом кредиту 134000000,00 грн (т. 2, а.с. 157-165).
Відповідно до договору про внесення змін № 15 від 28.03.2016 до кредитного договору № 08/111/К від 17.12.2008 правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Істейт сервіс» є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис» (т. 3, а.с. 1-9).
Згідно з графіком зменшення поточного ліміту, викладеного у додатку      № 1 від 28.03.2016 до кредитного договору № 08/111/К від 17.12.2008 (т. 3,      а.с. 10) встановлено наступний графік зменшення поточного ліміту:
14.10.2018 – 77000000,00 грн;
14.11.2018 – 76000000,00 грн;
14.12.2019 – 00,00 грн.
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» 10.02.2009 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум-енерго» кредитний договорі № 09/01/К з лімітом кредиту 72734559,24 грн (т. 1, а.с. 118-125).
Відповідно до договору про внесення змін № 14 від 28.03.2016 до кредитного договору № 09/01/К від 09.02.2009 правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум-енерго» є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис» (т. 1, а.с. 156-164).
Згідно з графіком зменшення поточного ліміту, викладеного у додатку     № 1 від 28.03.2016 до кредитного договору № 09/01/К від 09.02.2009 (т. 1, а.с. 165) встановлено наступний графік зменшення поточного ліміту:
08.12.2018 – 6500000,00 грн;
08.01.2019 – 6000000,00 грн;
08.02.2019 – 00,00 грн.
За пунктом А.8 вищевказаних кредитних договорів, з урахуванням внесених до них змін, датою сплатою процентів є 14.12.2018.
Згідно з пунктом А.6 кредитних договорів, з урахуванням внесених до них змін, за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 9% річних. Пунктом A.7 встановлено, що при порушені позичальником будь-якого з грошових зобов`язань позичальник сплачує банку відсотки у розмірі 18% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку, передбаченого пунктом А.3 цього договору, позичальник сплачує пеню у розмірі 0,05 % від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки.
За розрахунком банку розмір заборгованості боржника за кредитним договором № 08/104/К від 17.12.2008 (т. 1, а.с.  217-212) складає:
- по тілу кредиту – 28016588,43 грн;
- за відсотками – 00,00 грн;
- за пенею – 3642669,20 грн.
За розрахунком банку розмір заборгованості боржника за кредитним договором № 08/105/К від 17.12.2008 (т. 3, а.с. 139-140) складає:
- по тілу кредиту – 143967574,92 грн;
- за відсотками – 72408657,24 грн;
- за пенею – 112457272,43 грн.
За розрахунком банку розмір заборгованості боржника за кредитним договором № 08/106/К від 17.12.2008 (т. 3, а.с. 182-184) складає:
- по тілу кредиту – 72708298,08 грн;
- за відсотками – 36672825,23 грн;
- за пенею – 57208113,76 грн.
За розрахунком банку розмір заборгованості боржника за кредитним договором № 08/107/К від 17.12.2008 (т. 2, а.с. 46-50) складає:
- по тілу кредиту – 69245226,40 грн;
- за відсотками – 36896395,02 грн;
- за пенею – 55134844,29 грн.
За розрахунком банку розмір заборгованості боржника за кредитним договором № 08/108/К від 17.12.2008 (т. 2, а.с. 102-103) складає:
- по тілу кредиту – 68468075,80 грн;
- за відсотками – 34492186,80 грн;
- за пенею – 53437808,12 грн.
За розрахунком банку розмір заборгованості боржника за кредитним договором № 08/109/К від 17.12.2008 (т. 2, а.с. 153-156) складає:
- по тілу кредиту – 12585693,69 грн;
- за відсотками – 4791486,42 грн;
- за пенею – 9035389,14 грн.
За розрахунком банку розмір заборгованості боржника за кредитним договором № 08/110/К від 17.12.2008 (т. 2, а.с. 208-210) складає:
- по тілу кредиту – 15507262,80 грн;
- за відсотками – 5879178,80 грн;
- за пенею – 11157078,83 грн.
За розрахунком банку розмір заборгованості боржника за кредитним договором № 08/111/К від 17.12.2008 (т. 3, а.с. 11-12) складає:
- по тілу кредиту – 77724385,00 грн;
- за відсотками – 39121718,15 грн;
- за пенею – 60716001,70 грн.
За розрахунком банку розмір заборгованості боржника за кредитним договором № 09/01/К від 09.02.2009 (т. 1, а.с. 166-167) складає:
-          по тілу кредиту – 6814748, 10 грн;
-          заборгованість за відсотками – 3339651,04 грн;
-          пеня – 4751752,61 грн.
В матеріалах справи наявні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» про зарахування зустрічних однорідних вимог за кредитними договорами № 09/01/К від 10.02.2009, № 08/104/К від 17.12.2008, № 08/105/К від 17.12.2008, № 08/106/К від 17.12.2008, № 08/107/К від 17.12.2008, № 08/108/К від 17.12.2008, № 08/109/К від 17.12.2008, № 08/110/К від 17.12.2008, № 08/111/К від 17.12.2008, а саме:
заява № 1610/1-18 від 16.10.2018 на суму 6140975,62 грн;
заява № 14/11-8 від 14.11.2018 на суму 16500117, 66 грн;
заява № 07/12-1 від 07.12.2018 на суму 314969,20 грн;
заява № 12/03-1 від 12.03.2020 на суму 13163840,39грн (т. 4, а.с. 58, 59, 70, 71).
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» уклало 11.01.2011 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» кредитний договір № КП-457Г з лімітом кредиту 200000000,00 грн (т. 3, а.с. 13-19).
Згідно з додатком № 1 від 08.11.2013 до кредитного договору № КП-457Г від 11.01.2011 встановлено наступний графік зменшення поточного ліміту:
10.11.2040 – 146000000,00 грн;
10.12.2040 – 145000000,00 грн;
10.01.2041 – 00,00 грн.
За пунктом А.8 кредитного договору (в редакції договору № 8 від 23.02.2015 про внесення змін до кредитного договору № КП-457Г вiд 11.01.2011) датою сплати процентів є 10.01.2041 (т. 3, а.с. 32).
Пунктом 2.3.1 кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 06.01.2012) передбачено право банку у випадку зміни вартості кредитних ресурсів на ринку грошових ресурсів, зміни облікової ставки Національного банку України, підвищення курсу іноземної валюти (долара США) відносно національної валюти протягом дії кредитного договору, з відома позичальника збільшити розмірі процентної ставки за користування кредитом, змінити періодичність порядку внесення платежів по кредиту, про що сторони укладають додаткову угоду до кредитного договору.
Пунктом 2.3.2 кредитного договору передбачено, що у разі не отримання від позичальника згоди на збільшення процентної ставки за користування кредитом, зміну періодичності порядку внесення платежів за кредитом, банк має право на власний розсуд змінити умови договору, вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань по договору у повному обсязі шляхом направлення повідомлення. При цьому відповідно до статей 212, 611, 651 Цивільного кодексу кодексу України за зобов`язаннями, строки виконання яких не наступили, строки вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату. У цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором.
У зв`язку з істотним збільшенням облікової ставки НБУ до долара США (на дату укладання кредитного договору – 7,75 %, на травень 2018 року – 17 %) та зростанням курсової різниці гривні по відношенню до долара США (на дату укладання кредитного договору – 7,98 грн за 1 долар США, на травень 2018 року – 26,16 грн за 1 долар США), Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на підставі пункту 2.3.1 кредитного договору 06.05.2018 направило Товариству з обмеженою відповідальністю «Приватофис» лист         № Э.Upr 1/3-214708 від 17.04.2018 та копію додаткової угоди з пропозицією укласти додаткову угоду до кредитного договору про зміну періодичності порядку оплати платежів (процентів) по кредиту, а у разі відмови від вчинення таких змін або відсутності згоди, – вимагати дострокового повернення кредиту (т. 3, а.с. 34).
В матеріалах справи наявний лист Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» № Э.Upr 1/3-223275 від 05.06.2018, адресований Товариству з обмеженою відповідальністю «Приватофис», відповідно до якого у зв`язку з тим, що банк не отримав від позичальника відповіді на лист № Э.Upr 1/3-214708 від 17.04.2018, банк заявляє про зміну умов кредитного договору № КП-457Г від 11.01.2011 в частині дати повернення кредиту з 10.01.2041 на 14.06.2018. Також даним повідомленням банк вимагав у позичальника повернути суму кредиту у повному обсязі, процент за фактичний строк користування кредитом i виконати всі інші зобов`язання за кредитним договором (т. 3, а.с. 36-37).
За розрахунком банку розмір заборгованості боржника за кредитним договором № КП-457Г від 11.01.2011 (т. 3, а.с. 38-42) складає:
- по тілу кредиту – 117589519,17 грн;
- за відсотками – 54746955,69 грн;
- за пенею – 118337483,98 грн.
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» уклало 17.04.2007 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро кредитних історій» (правонаступник – Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис») кредитний договір № 07/30/К з лімітом кредиту 1100000,00 грн (т. 3, а.с. 43-48).
Згідно з додатком № 1 від 23.09.2016 до кредитного договору № 07/30/К від 17.04.2007 (т. 3, а.с. 91) встановлено наступний графік зменшення поточного ліміту:
25.05.2026 – 556590363,29 грн;
25.06.2026 – 505991239,35 грн;
25.07.2026 – 455392115,41 грн;
25.08.2026 – 404792991,47 грн;
25.09.2026 – 354193867,53 грн;
25.10.2026 – 303594743,59 грн;
25.11.2026 – 252995619,65 грн;
25.12.2026 – 202396495,71 грн;
25.01.2027 – 151797371,77 грн;
25.02.2027 – 101198247,83 грн;
25.03.2027 – 50599123,89 грн;
17.04.2027 – 00,00 грн.
За пунктом А.8 кредитного договору (в редакції договору про внесення зміні від 23.09.2016 до кредитного договору № 07/30/К від 17.04.2007) датою сплати процентів є 25-е число кожного поточного місяця, починаючи з 25.05.2026, якщо інше не передбачено пунктом 7.3. договору (т. 3, а.с. 90).
Відповідно до пункту 2.2.1 договору (в редакції від 01.10.2010) позичальник зобов`язаний використовувати кредит на цілі зазначені у пункті 1.1 договору, яким визначено, що банк при наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у формі згідно з пунктом А.1 за лімітом та на цілі, зазначені у пункті А.2 договору (т. 3, а.с. 69-76).
За змістом пункту А.2 договору (з урахуванням редакції договору від 23.09.2016 про внесення змін до кредитного договору № 07/30/К від 17.04.2007) ліміт даного договору складає 607189487,23 грн. Кредит надається на поповнення обігових коштів.
Відповідно до пункту А.5 договору (в редакції від 23.09.2016) зобов`язання позичальника забезпечуються договором застави № 09/01/К/DZ від 28.03.2016, договором іпотеки № 07/30/К/ДЗ1 від 23.09.2016 та договором іпотеки № 07/30/К/ДЗ2 від 23.09.2016.
Згідно з пунктом 2.2.12 (в редакції від 01.10.2010) позичальник зобов`язується належним чином оформити договір(а) застави корпоративних прав в забезпечення зобов`язань за даним договором. Під «належним оформленням договору(ів) застави» сторони розуміють підписання позичальником та/або іншими заставодавцями договору(ів) застави, нотаріальне посвідчення (за погодженням сторін або у відповідності до законодавства), іншу передбачену законодавством процедуру реєстрації предмета застави.
Пунктом 2.3.2. договору (в редакції від 01.10.2010) передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених умовами цього договору, у тому числі, при порушенні цільового використання кредиту, порушенні заставодавцем зобов`язань за договорами залогу, укладеним в забезпечення зобов`язань за даним договором, банк має право змінити умови договору і вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань по договору у повному обсязі шляхом направлення повідомлення. При цьому згідно статей 212, 611, 651 Цивільного кодексу України по зобов`язанням, строки виконання яких не настали, строки вважаються такими, що настали у вказану в повідомленні дату. У вказану дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання по договору.
Науково-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю «Океанмаш» (заставодавець-1), Товариство з обмеженою відповідальністю «Тайлон» (заставодавець-2), Товариство з обмеженою відповідальністю «Ел Ті груп» (заставодавець-3), Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція новий світ» (заставодавець-4), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрілайн» (заставодавець-5), Товариство з обмеженою відповідальністю «Зернопоставка-М» (заставодавець-6), Товариство з обмеженою відповідальністю «Кандела» (заставодавець-7), Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПФ» (заставодавець-8), Товариство з обмеженою відповідальністю «Елара» (заставодавець-9), Товариство з обмеженою відповідальністю «Комунальне обслуговування домів» (заставодавець-10) уклали 28.03.2016 з Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» договір застави (корпоративних прав) № 09/01/К/DZ (т. 6, а.с. 65-68), відповідно до якого заставодавцем передається в заставу корпоративні права в забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» (позичальник), в тому числі, визначених умовами кредитного договору № 07/30/К від 17.04.2007 (пункт 2.9).
Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис» (іпотекодавець) 23.09.2016 уклало з Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (іпотекодержатель) договір іпотеки № 07/30/К/ДЗ1 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 07/30/К від 17.04.2007, відповідно до якого іпотекодатель передає іпотекодержателю в іпотеку майнові права на нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця в майбутньому, яке складається з нежитлових будівель літ. А, літ. Б, загальною площею 17206,7 м2 та знаходяться по пр. 40 річчя Жовтня, 70, у м. Київ. Право набуття у власність в майбутньому іпотекодавцем зазначеного нерухомого майна підтверджується договором про наміри б/н від 26.08.2016 (т. 6, а.с. 158-159).
Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис» (іпотекодавець) 23.09.2016 уклало з Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (іпотекодержатель) договір іпотеки № 07/30/К/ДЗ2 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 07/30/К від 17.04.2007, відповідно до якого іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку майнові права на нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця в майбутньому, яке складається з нежитлових будівель виробничого корпусу загальною площею 3689,2 м2 та знаходяться по вул. Кирилівська, 104-А, у м. Київ. Право набуття у власність в майбутньому іпотекодавцем зазначеного нерухомого майна підтверджується договором про наміри б/н від 15.08.2016     (т. 6, а.с. 162-165).
Договори іпотеки №07/30/К/ДЗ1 від 23.09.2016 та №07/30/К/ДЗ2 від 23.09.2016 нотаріально не посвідчені.
Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (кредитор) 01.09.2016 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» (поручитель) договори № CY03CP/1р-1 і № CY03CP/1р-2 поруки, відповідно до яких поручитель поручається перед кредитором за виконання зобов`язань MIKADO GEORGIA LTD, встановлених кредитними договорами № 1СY03СР від 19.12.2007 і № СА-МG07 від 25.06.2007 відповідно (т. 6, а.с. 38-40).
Відповідно до пункту 5 вказаного договору поруки у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, банк має право вимагати від поручителя зобов`язань, в тому числі шляхом здійснення договірного списання грошових коштів з рахунків поручителя, незалежно від факту направлення кредитором вимоги.
Меморіальним ордером № G0924L00F2 від 23.09.2016 підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис» перерахувало Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» 605805080,80 грн в рахунок погашення заборгованості за договорами поруки CY03CP/1р-1 від 01.09.2016 та № CY03CP/1р-2 від 01.09.2016 (т. 6, а.с. 46).
В матеріалах справи наявний лист Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» № 20.10.0.0/7-65612 від 26.05.2017, адресований Товариству з обмеженою «Монтана-естейт», відповідно до якого банк, у зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань за кредитним договором № 07/30/К від 17.04.2007, в односторонньому порядку змінює строк повернення кредиту з 17.04.2027 на 06.06.2017.
В якості порушень умов договору № 07/30/К від 17.04.2007 послався на нецільове використання позичальником грошових коштів, неповідомлення банку про нецільове використання грошових коштів та неналежне оформлення договорів застав, що виявилося у відсутності нотаріального посвідчення договорів іпотеки № 07/30/К/ДЗ1 і № 07/30/К/ДЗ2 від 23.09.2016. 
За розрахунком банку розмір заборгованості боржника за кредитним договором № 07/30/К від 17.04.2007 (т. 3, а.с. 95-96) складає:
- по тілу кредиту – 607189487,23 грн;
- за відсотками – 240635842,00 грн;
- за пенею – 765306513,98 грн.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис» (заставодавець) 02.04.2015 уклало з Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» (заставодержатель) договір застави майна № DNН2LКI06616/DZ (т. 6, а.с. 110-114).
Згідно з пунктом 2 за договором застави забезпечується виконання зобов`язань позичальника встановлені кредитним договором № DNН2LКI06616 від 02.04.2015 з повернення кредиту лiмiтом 8190287,69 гривень, сплати процентів за користування кредитом. Пунктом 3 договору застави встановлено, що максимальний розмір вимоги, яка забезпечується заставою складає 24570863,07 грн. У пункті 9 договору застави сторони визначили, що загальна вартість предмету застави складає 13358226,28 грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2020, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.04.2021, позов у справі № 904/5892/19 задоволено та стягнуто з Корпорації «Інформаційні системи України» на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNH2LKI06616 від 02.04.2015 в розмірі 5353251,29 грн.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Імме» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис».
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Імме» про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» прийнято до розгляду.
Рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис», оформленого протоколом № 17052021 від 17.05.2021, вирішено змінити найменування товариства без зміни його організаційно-правової форми з «Приватофис» на «Монтана-ейстейт» та внести зміни до статуту.
Пунктом 1.2 статуту передбачено, що повне найменування товариства українською мовою – Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтана-ейстейт».
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2021 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт».
На офіційному веб-порталі судової влади України 20.05.2021 оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» за номером 66457.

6.          Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Предметом апеляційного перегляду у даній справі є дослідження обґрунтованості заяви про визнання грошових вимог у справі про банкрутство.
Розглянувши доводи апеляційних скарг, заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників провадження у справі, здійснивши перевірку правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства грошове зобов`язання – зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Кредитор – юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника. Конкурсні кредитори – кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.
При вирішенні питання обґрунтованості заявлених кредитором вимог у справі про банкрутство слід мати на увазі, що згідно зі статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства, серед іншого, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
У попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника, незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником.
Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт, тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.
У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі            № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17).
При цьому заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює правосуддя у справах про банкрутство.
Під час розгляду заявлених грошових вимог, суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом.
Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.
Заява Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», крім іншого, ґрунтується на неналежному виконанні Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» як позичальником за наступними дев`ятьма кредитними договорами: № 09/01/К від 10.02.2009, № 08/104/К від 17.12.2008, № 08/105/К від 17.12.2008, № 08/106/К від 17.12.2008, № 08/107/К від 17.12.2008, № 08/108/К від 17.12.2008, № 08/109/К від 17.12.2008, № 08/110/К від 17.12.2008, № 08/111/К від 17.12.2008.
Матеріалами справи підтверджується і не заперечується Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» укладення сторонами вищезазначених правочинів, отримання позичальником кредитів за цими договорами і наявність невиконаних грошових зобов`язань в межах заявлених грошових вимог в цій частині.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо визнання грошових вимог банку за вищезазначеними дев`ятьма кредитними договорами у повному обсязі, а саме:
-          по тілу кредиту – 495037853,22 грн;
-          за відсотками – 233602098,73 грн;
-          за пенею – 367540930,08 грн.
Скаржники не погоджуються з оскаржуваним судовим рішенням в цій частині через необґрунтоване відхилення місцевим господарським судом посилання сторін на вчинення односторонніх правочинів щодо зарахування зустрічних однорідних вимог внаслідок спірності цих правочинів і, як наслідок, відсутності підстав для припинення взаємних зобов`язань Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» на підставі цих правочинів.
Розглянивши доводи апеляційних скарг в цій частині, апеляційний господарський суд доходить висновку про їх необґрунтованість з огляду на наступне.
За правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги – це одностороння угода, яка оформляється заявою однієї із сторін, згідно з вимогами статті 601 Цивільного кодексу України.
Зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (стаття 601 Цивільного України).
Законодавство не передбачає спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину. За загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми), відповідну заяву про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін у такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.
Таким чином, зарахування можливе за наявності таких умов: зустрічність вимог, тобто сторони беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов`язанні є боржником в іншому зобов`язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі), строк виконання яких настав.
Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.
Заяви однієї сторони достатньо для проведення зарахування, а якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до суду, що в подальшому буде підставою для перегляду рішення в даній справі за нововиявленими обставинами.
Якщо друга сторона вважає, що заява першої сторони є нікчемним правочином, а відтак не припиняє зобов`язань (наприклад, недопустимість зарахування зустрічних вимог згідно з статтею 203 ГК України та статтею 602 ЦК України), то друга сторона вправі звернутися до господарського суду з позовом про примусове виконання зобов`язання першою стороною в натурі або про застосування інших способів захисту, встановлених законом.
Іншою важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог – є безспірність вимог, які зараховуються, а саме – відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань.
Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 22.01.2021 за результатами розгляду справи № 910/11116/19 зазначив, що безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.
В оскаржуваному судовому рішенні місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо спірності вищезазначених правочинів про зарахування зустрічних однорідних вимог вчинених Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт», оскільки між сторонами склались складні відносини зарахувань зустрічних однорідних вимог, які ґрунтуються на 247 договорах оренди нерухомого майна та дев`яти вищенаведених кредитних договорах.
Наданими банком та боржником до матеріалів справи документами (заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, їх письмові пояснення та заперечення) підтверджується, що між сторонами є суперечності щодо визначення заборгованості одного перед іншим за 247 договорами оренди, які ґрунтуються на різному підході у формуванні заборгованості з орендної плати, внаслідок чого сторони мають неузгодженість  щодо можливого зарахування спірної заборгованості як з оплати орендної плати Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» за двомастами сорока сімома договорами оренди, так і зі сплати кредитної заборгованості Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» за вищезазначеними дев`ятьма кредитними договорами.
Таким чином, апеляційний господарський суд доходить висновку про наявність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, що також підтверджується наявністю вирішених та невирішених судових справ про стягнення заборгованості з орендної плати за позовами Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», в яких Верховним Судом встановлено спірність частини з вищезазначених заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог (постанови Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17, від 25.09.2019 у справі № 910/21645/17, від 08 липня 2021 року по справі № 910/21683/17).
Під час розгляду заяви про визнання грошових вимог у справі про банкрутство завданням господарського суду є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю «грошового зобов`язання» боржника конкурсним кредитором,  встановлення наявності спору про право, встановлення обставин задоволення таких вимог до розгляду грошових вимог у справі про банкрутство. 
Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо.
Водночас, як зазначено вище, у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника
Методом встановлення таких фактів є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного державного реєстру судових рішень, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до кредитора з питань, що зазначені вище.
Таким чином, встановивши наявність спірності у правовідносинах сторін щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, апеляційний господарський суд доходить висновку, що даний спір не може бути вирішений в межах розгляду заяви Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання грошових вимог у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт», оскільки під час розгляду грошових вимог у справі про банкрутство господарський суд позбавлений можливості надавати оцінку правомірності виникнення зустрічних вимог боржника та кредитора.
Апеляційний господарський суд звертає увагу, що ухвала суду про визнання грошових вимог у справі про банкрутство  не створює обставин, які не потребують доведення під час вирішення інших спорів та відповідно не створює преюдицію, оскільки не є рішенням суду по суті спору, а є судовим рішенням, яке має юридичне значення лише для визначення розміру грошового зобов`язання боржника щодо конкурсних кредиторів та право на голосування такого кредитора кількістю голосів, пропорційною до сукупності вимог інших конкурсних кредиторів.
Апеляційний господарський суд зазначає, що саме у межах позовного провадження з урахуванням сутнісної специфіки відносин між кредитором та боржником та особливостей правового регулювання орендних та кредитних правовідносин, що склалися між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт», слід встановлювати природу грошових зобов`язань між сторонами, їх розмір та структуру, наявність зустрічних зобов`язань та обґрунтованість вчинення взаємозаліків.
Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги в цій частині задоволенню не підлягають, а оскаржуване судове рішення у відповідній частині зміні або скасуванню.
Місцевий господарський суд частково задовольнив грошові вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», які обґрунтовані неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» кредитних договорів № 07/30/К від 17.04.2007 і № КП-457Г від 17.12.2008,  визнавши їх у наступному розмірі:
-          по тілу кредиту за договором № 07/30/К від 17.04.2007 визнано 607189487,23 грн;
-          по відсоткам за договором № 07/30/К від 17.04.2007 визнано 139842386,69 грн;
-          по тілу кредиту за договором № КП-457Г від 11.01.2011 визнано 117589519,17 грн;
-          по відсоткам за договором № КП-457Г від 11.01.2011 визнано 46192318,46 грн.
Місцевий господарський суд не встановив допущення Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» порушень умов кредитних договорів № 07/30/К від 17.04.2007 і № КП-457Г від 11.01.2011, що стали підставою для зміни Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» в односторонньому порядку строку повернення кредиту, у зв`язку з чим відмовив у визнанні грошових вимог у загальному розмірі        992992090,50 грн
Товариство з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» в цій частині ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2021 не оскаржує.
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» вважає помилковим висновок місцевого господарського суду щодо відсутності в діях Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» порушень умов зазначених кредитних договорів, у зв`язку з чим просить апеляційний господарський суд скасувати оскаржуване судове рішення в цій частині та визнати грошові вимоги у повному обсязі.
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» вважає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» допустило ряд порушень зобов`язань, встановлених умовами вказаних кредитних договорів, що надає банку право вимоги про дострокове повернення кредиту на підставі умов цих договорів.
Серед обставин, з наявністю яких умовами договорів кредиту № 07/30/К від 17.04.2007 та № КП-457Г від 11.01.2011 передбачено право банку вимагати дострокового повернення кредиту, у разі відмови позичальника укласти додаткову угоду про внесення змін до кредитних договорів, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» посилається на нецільове використання Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» грошових коштів, отриманих в кредит, неповідомлення банку про таке нецільове використання грошових коштів, порушення умов кредитного договору щодо належного оформлення договорів іпотеки, укладених в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, а також істотну зміну облікової ставки НБУ та значне зростання курсової різниці національної валюти гривні до долара США.
Розглянувши доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний господарський суд доходить висновку про їх необґрунтованість з огляду на наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що сторони кредитних договорів  № 07/30/К від 17.04.2007 та КП-457Г від 11.01.2011 встановили ряд умов, за наявності яких банк має право звернутися до позичальника з пропозицією про внесення змін до кредитних договорів, а в разі відмови чи неотримання його згоди на внесення таких змін, в односторонньому порядку змінити раніше передбачені строки повернення кредиту і вимагати його повернення у строк, зазначений у відповідному повідомленні.
У частині першій статті 626 Цивільного кодексу України  визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із частиною першою  статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Пунктом 2.3.1 кредитного договору № КП-457Гвiд 11.01.2011 (в редакції додаткової угоди № 4 від 06.01.2012) передбачено право банку у випадку зміни вартості кредитних ресурсів на ринку грошових ресурсів, зміни облікової ставки Національного банку України, підвищення курсу іноземної валюти (долара США) відносно національної валюти протягом дії кредитного договору, з відома позичальника збільшити розмірі процентної ставки за користування кредитом, змінити періодичність порядку внесення платежів по кредиту, про що сторони укладають додаткову угоду до кредитного договору.
Пунктом 2.2.1 кредитного договору № 07/30/К від 17.04.2007 (в редакції від 01.10.2010) встановлено обов`язок позичальника використовувати кредит на цілі зазначені у пункті 1.1 договору, яким визначено, що банк при наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит на поповнення обігових коштів.
Відповідно до пункту А.5 кредитного договору № 07/30/К від 17.04.2007 (в редакції від 23.09.2016) зобов`язання позичальника забезпечуються договором застави № 09/01/К/DZ від 28.03.2016, договором іпотеки                    № 07/30/К/ДЗ1 від 23.09.2016 та договором іпотеки № 07/30/К/ДЗ2 від 23.09.2016.
Згідно з пунктом 2.2.12 (в редакції від 01.10.2010) позичальник зобов`язується належним чином оформити договір(а) застави корпоративних прав в забезпечення зобов`язань за даним договором. Під «належним оформленням договору(ів) застави» сторони розуміють підписання позичальником та/або іншими заставодавцями договору(ів) застави, нотаріальне посвідчення (за погодженням сторін або у відповідності до законодавства), іншу передбачену законодавством процедуру реєстрації предмета застави.
Пунктом 2.3.2 кредитного договору № 07/30/К від 17.04.2007 та                № КП-457Г від 11.01.2011 передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених умовами цих договорів, банк має право змінити умови договорів – вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань по договорам у повному обсязі шляхом направлення повідомлення. При цьому згідно статей 212, 611, 651 Цивільного кодексу України по зобов`язанням, строки виконання яких не настали, строки вважаються такими, що настали у вказану в повідомленні дату. У вказану дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання по договору.
Таким чином, умовами вищенаведених кредитних договорів визначені обставини, з формальним настанням яких умови договорів пов`язують право банку на односторонню зміну умов договору.
Частина перша статті 651 Цивільного кодексу встановлює, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 651 Цивільного кодексу України).
Порядок зміни та розірвання господарських договорів регулюється положеннями статті 188 Господарського кодексу України, відповідно до якої зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.
Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.
Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.
У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Тобто істотним є таке порушення, що тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати у реальних збитках і (або) упущеної вигоди, її розмір, а також чи є істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати.
Оскільки частина друга статті 651 Цивільного кодексу України вказує на те, що договір може бути розірвано і в деяких випадках, передбачених законом або договором, то і в цьому випадку має застосовуватись критерій істотності порушення  договірних умов, оскільки зворотне може призвести до того, що кредитор, який має відповідно до закону або договору право на відмову від нього або розірвання, може ним скористатися за найменший відступ від умов договору. Таке положення є неприпустимим, оскільки може підірвати стабільність цивільного обороту і є надзвичайно несправедливим нехтуванням правовим принципом пропорційності тяжкості порушення і відповідальності.
Незастосування критерію істотності позбавляє порушника можливості заперечувати проти розірвання договору і провокує кредитора відмовлятися від договору (розривати) під прикриттям найменшого порушення.
Апеляційний господарський суд бере до уваги, що відповідно до положень частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом і банком.
Банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом (частина друга статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).
Таким чином і самі договори, і правовідносини які з них виникають, не можуть відокремлюватися від кредитної політики банку та не можуть спрямовуватися на забезпечення лише інтересів банку.
Враховуючи відсутність в матеріали справи доказів погодження Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтана-естей» внесення запропонованих Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» змін до кредитного договору № КП-457Г від 11.01.2011 (лист № Э.Upr             1/3-214708 від 17.04.2018) і заперечення позичальника проти односторонньої відмови банком від договору № 07/30/К від 17.04.2007 (№ 20.10.0.0/7-65612 від 26.05.2017), апеляційний господарський суд доходить висновку, що даний спір має вирішуватись в порядку позовного провадження.
Крім того, матеріали справи не містять доказів додержання банком встановленого положеннями статті 188 Господарського кодексу України порядку зміни та розірвання господарських договорів, оскільки відсутні докази отримання позичальником повідомлення № 20.10.0.0/7-65612 від 26.05.2017, про що зазначає позичальник у повідомленні про результати розгляду грошових вимог від 19.07.2021 (т. 4, а.с. 1-10), та, як зазначено вище, відсутнє рішення суду по суті спору, враховуючи відмову позичальника від розірвання чи внесення змін до кредитних договорів № КП-457Г від 11.01.2011 та № 07/30/К від 17.04.2007.
Водночас місцевим господарським судом обґрунтовано встановлено відсутність в діях Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-естейт» порушень умов кредитних договорів № КП-457Г від 11.01.2011 та № 07/30/К від 17.04.2007, оскільки списання грошових коштів за кредитним договором           № 07/30/К від 17.04.2007 здійснено самим Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується наявним в матеріалах справи меморіальним ордером № G0924L00F2 від 23.09.2016 і свідчить про відсутність в діях позичальника факту нецільового використання отриманих в кредит грошових коштів та необхідність інформувати про це банк.
Матеріали справи містять докази укладення позичальником договорів застави в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором             № 07/30/К від 17.04.2007.
Апеляційний господарський суд зазначає, що умови пункту 2.3.1 кредитного договору № КП-457Г від 17.12.2008 стосовно права банку на зміну періодичності сплати процентів за користування кредитом є зрозумілими і стосуються строку виплати процентів за користування кредитом, а тому висновки суду першої інстанції щодо нетотожності понять «строк повернення» та «період сплати» є помилковим.
При цьому апеляційний господарський суд не надає оцінку цим умовам, не надає оцінку дійсності договорів, укладених в забезпечення зобов`язань за кредитним договором, оскільки така оцінка надається в межах саме позовного провадження, а не під час розгляду заяви про визнання грошових вимог, про що йшлося вище.

7.          Висновки за результатами розгляду апеляційних скарг.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду зміні або скасуванню.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржників.
Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтана-Естейт» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2021 у справі № 904/4790/21 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2021 у справі № 904/4790/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13.07.2022.

Головуючий суддя                                                            Ю.Б. Парусніков

Суддя                                                                                Л.М. Білецька

Суддя                                                                                І.О. Вечірко