27.06.22
22-ц/812/365/22
Провадження № 22-ц/812/365/22
Єдиний унікальний номер справи 487/8894/19
Головуючий в апеляційній інстанції - Лисенко П.П.

П О С Т А Н О В А
іменем України

27 червня 2022 року                                           м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого: Лисенка П.П.,
суддів: Самчишиної Н.В. та Серебрякової Т.В.
із секретарем судового засідання – Калашник А.О.,
за участі представника Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради – Загребаленка В.В., та відсутності інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час та місце її розгляду, переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, яке ухвалене 04 жовтня 2021 року, в приміщенні того ж суду, під головуванням судді Нікітіна Д.Г., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради про стягнення майнових збитків,

у с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 пред`явила до Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради вищезазначений позов, який обґрунтовувала наступним.
Вона є власником транспортного засобу Mitsubishi Lancer, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
04 серпня 2019 року позивач припаркувала свій автомобіль біля будинку АДРЕСА_1 та повернувшись через деякий час, побачила на ньому значні механічні пошкодження, внаслідок падіння сухого дерева з території зелених насаджень уздовж вулиці. 
За фактом пошкодження автомобіля ОСОБА_1 звернулась до Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області, яим в результаті перевірки було встановлено факт отриманого пошкодження.
Для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля позивач звернулась до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 та для участі в проведенні огляду автомобіля позивача при проведенні експертного дослідження по визначенню вартості його ремонту були запрошені: голова/представник Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, заступник начальника управління екології департаменту ЖКГ ММР, однак відповідачі, належним чином повідомлені про проведення огляду автомобіля на нього не прибули.
Згідно звіту № 128/09-19 складеного 13 вересня 2019 року, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача в результаті його пошкодження під час події (падіння дерева), що сталася 04 серпня 2019 року, з включенням в розрахунок ПДВ на запчастини та лакофарбові матеріали складає 41 366 гривень 05 копійок (з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ), без його врахування — 76 357 гривень 42 копійки.
Представник позивача ОСОБА_3 подав заяву про часткове залишення позову без розгляду в частині позовних вимог до Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради та Миколаївської міської ради та ця відмова була прийнята судом. 
Посилаючись на викладені обставини та на те, що шкода завдана з вини відповідача внаслідок неналежного виконання своїх повноважень і обов`язків з контролю за станом утримання зелених насаджень, просила стягнути з відповідача на свою користь завдані майнові збитки в розмірі 78 857 гривень 42 копійки, 2 500 гривень витрат понесених на оплату послуг оцінки майнової шкоди, судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 гривень.
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2021 року позов задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 78 857 гривень 42 копійки - майнової шкоди, 2500 гривень витрат понесених на оплату послуг оцінки майнової шкоди, судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 гривень.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду, скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що пред`явлений позов не містить переконливих доказів, що саме Департамент ЖКГ Миколаївської міської ради повинен відповідати за вказані збитки та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, так як позивач не довів, що пошкодження автомобіля відбулося саме внаслідок падіння дерева та позов заявлено до неналежного відповідача. Так, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. 
Крім того, відсутні докази того, що саме Департамент ЖКГ Миколаївської міської ради є заподіювачем шкоди. Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди. Позивачем не доведено у належний спосіб цей факт, а тому вищевказане твердження суду є лише припущенням та не може бути підставою для притягнення Департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради до відповідальності.
До того ж, Департамент ЖКГ Миколаївської міської ради може здійснювати заходи щодо організації та виконання робіт із знесення, кронування та санітарної обрізки дерев і кущів, тільки за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, на території приватного сектору та території, прилеглій до відомчого житлового фонду та житлових будинків комунальної власності. 
Представником позивача – адвокатом Кірюхіним О.М. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він, заперечуючи доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Крім того, вказаний відзив містить клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на невиконання відповідачем покладеного на нього Законом обов`язку з визначення балансоутримувача зелених насаджень у дворі біля будинку АДРЕСА_1 (у тому числі, дерева, що пошкодило автомобіль позивача), суд прийшов до висновку про те, що відповідальність за заподіяну позивачеві майнову шкоду має нести саме Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради. 
Саме вказана бездіяльність останнього перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із фактом пошкодження майна позивача та він має відповідати за відшкодування шкоди, заподіяної позивачу внаслідок пошкодження автомобіля.
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом першої інстанції, висновки щодо них та результату вирішення справи, вважає вірними, обґрунтованими та законними.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Mitsubishi Lancer, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
04 серпня 2019 року позивач припаркувала свій автомобіль біля будинку АДРЕСА_1 та повернувшись через деякий час, побачила на ньому значні механічні пошкодження, внаслідок падіння сухого дерева з території зелених насаджень уздовж вулиці. 
Зазначені обставини підтверджено фотознімками (а.с. 10).
За фактом пошкодження автомобіля ОСОБА_1 звернулась до Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області, яким в результаті перевірки було встановлено факт отриманого пошкодження (т.1 а.с. 112).
Як вбачається з відповіді начальника Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області від 05.08.2019 р. «в ході проведення перевірки було встановлено, що авто отримало пошкодження...». Тобто факт пошкодження автомобіля внаслідок падіння на нього дерева підтверджується належними доказами (т.1 а.с. 9).
Для встановлення вартості відновлювального ремонту автомобіля позивач звернулась до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 . 
Для участі в проведенні огляду автомобіля Позивача при проведенні експертного дослідження по визначенню вартості його ремонту були запрошені: голова/представник Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, заступник начальника управління екології департаменту ЖКГ ММР, однак Відповідачі, належним чином повідомлені про проведення огляду автомобіля Позивача, на нього не прибули.
Згідно звіту № 128/09-19 складеного 13 вересня 2019 року, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача в результаті його пошкодження під час події (падіння дерева), що сталася 04 серпня 2019 року, з включенням в розрахунок ПДВ на запчастини та лакофарбові матеріали складає 41 366 гривень 05 копійок (з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ), без його врахування — 76 357 гривень 42 копійок (т.1 а.с. 11-35). 
Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 39 від 13 вересня 2019 року та акту прийому - передачі виконаних робіт від 13 вересня 2019 року, вартість проведення автотоварознавчого дослідження складає 2 500 гривень (т.1 а.с. 30).
Розмір вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача також підтверджується рахунком № НОМЕР_2 від 20.09.2019 р. зі станції технічного обслуговування AC Service (ФОП ОСОБА_4 ). Згідно вказаного рахунку вартість необхідного відновлювального ремонту складає 77 385 гривень.
30 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївської міської ради з листом-претензією про відшкодування їй шкоди (т.1 а.с.36-38). 
14 листопада 2019 року Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради надана відповідь, в якій повідомлено, що їм не представляється можливим чітко визначити чи відноситься зазначена територія (вул. Кузнецька, 40) до сфери відповідальності адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради чи департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради. Крім того зазначено, що стосується сплати в добровільному порядку суми коштів, що вказана у претензії також неможлива у зв`язку з відсутністю відповідних бюджетних асигнувань на такі потреби. Також лист має посилання на те, що їх представник був відсутній під час проведення експертизи визначення вартості, завданої матеріальної шкоди (а.с. 41-42). 
Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 208 від 28.02.2014 (далі — Рішення) було затверджено перелік об`єктів благоустрою м. Миколаєва, що фінансується з міського бюджету, організацію та забезпечення догляду та санітарного стану яких здійснює департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради та адміністрації районів міста. 
Відповідно до зазначеного Рішення вул. Кузнецька закріплена за двома розпорядниками бюджетних коштів: департаментом ЖКГ ММР та Адміністрацією Заводського району ММР.
Так за департаментом ЖКГ ММР закріплено зелену зону по вул. Скороходова (відповідно до розпорядження міського голови № 28 р від 19.02.2016 «Про перейменування об`єктів топоніміки» вулицю Скороходова було перейменовано на вулицю Кузнецька) за Адміністрацією Заводського району ММР — вул. Скороходова (від вул. Комсомольської до провул. Суднобудівників, проїзна частина).
Як було визначено департаментом ЖКГ Миколаївської міської ради та виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, під зеленою зоною в розумінні Рішення слід розуміти частину земельної ділянки на якій розташований газон, у т.ч. і дерева.
У відповіді директора департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради від 20.08.2019 № Н-1801-1/у-04 міститься посилання на тендерний договір за предметом закупівлі: “Санітарне очищення, обрізка, знесення дерев, викошування газонів, догляд за зеленими насадженнями та багаторічними квітами на об`єктах благоустрою розташованих на бульварних частинах: вул. Погранична, вул. Чкалова, вул. Садова, (від вул. Чкалова до вул. Кузнецької) зелена зона по вул. Кузнецька, коло по вул. Садова - Погранична, коло по вул. Садова - Чкалова, коло по вул. Погранична - пр. Богоявленський в м. Миколаєві” (код закупівлі на сайті державних закупівель ProZorro – UA-2018-12-17-004149 — c) де замовником послуг є Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради.
Отже, саме департамент ЖКГ Миколаївської міської ради є відповідальним за утримання зеленої зони по вул. Кузнецька, в тому числі на території, де сталася подія з пошкодженням автомобіля позивача.
В зв`язку з цим, суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимим доказами факт заподіяння їй матеріальної шкоди, внаслідок пошкодження належного їй на праві власності транспортного засобу Mitsubishi Lancer, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , через падіння дерева.
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що через невиконання обов`язку, який покладено на відповідача в сфері організації та виконання робіт із збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою, відшкодувати завдану позивачу майнову шкоду має саме відповідач, що вірно і констатував суд першої інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про місцеве самоврядування" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
Статтею 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 6 вересня 2005 року № 2807-ІV ( далі - Закон № 2807-ІV) визначено, що благоустрій населених пунктів це комплекс робіт інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.
Пунктом 1 ст. 13 Закону № 2807-ІV встановлено, що до об`єктів благоустрою, крім інших, належать вулиці та прибудинкові території.
Елементами (частинами) об`єктів благоустрою згідно зі ст. 21 цього закону є: 1) покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів; 2) зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.
Згідно зі ст. 15 цього ж закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності.
У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що до повноважень виконавчих комітетів сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.
За ч. 7 ст. 28 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.
Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року N 105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.
Відповідно до п. 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.
Відповідно до пунктів 2.1, 5.1, 5.4., 5.5 Правил на конкурсних засадах державними або місцевими органами влади призначаються підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства та є їх балансоутримувачами.
З огляду на викладене, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування або їх виконавчими органами підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.
Також, відповідно до розділу 12 Правил з метою контролю за станом міських зелених насаджень балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди.
Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи.
Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо.
За даними обстежень складають відповідні акти.
Приписами п. 9.1.11-9.1.12 Правил передбачено, що під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева (дерева, які можуть становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебувають у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі).
Підпунктом 7 п. "а" ч. 1 ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.
Отже до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування або його виконавчим органом, як відповідальну особу за стан зелених насаджень у дворі біля будинку по АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» міська рада, яка від імені територіальної громади, є відповідальною за організацію благоустрою на території міста.
Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
З огляду на встановлені обставини та зазначені правові норми, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те що на балансі відповідача не перебуває територія, де відбулося пошкодження транспортного засобу позивача, оскільки саме відповідачем за правилами ст.ст. 76-81 ЦПК України не доведено переконливими доказами цей факт, а тому суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність правових підстав для притягнення департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради до відповідальності.
Елементним складом цивільного правопорушення є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.
Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
При цьому, в деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Наявність вини заподіювача презюмується, якщо він не доведе, що шкоди завдано не з його вини.
Автомобіль позивача в момент падіння сухого дерева знаходився біля будинку АДРЕСА_1 .
Механічні пошкодження, яких зазнав автомобіль, сталися внаслідок падіння на автомобіль масивної сухої гілки дерева. 
Зазначена подія є наслідком неналежного виконання департаментом ЖКГ Миколаївської міської ради свого обов`язку, щодо організації та забезпечення догляду та санітарного стану зелених насаджень на закріпленій території.
Таким чином, департамент ЖКГ Миколаївської міської ради не довів відсутність своєї вини, а тому саме він має відповідати за відшкодування шкоди, заподіяної позивачу внаслідок пошкодження автомобіля.
Доводи в апеляційній скарзі з того приводу, що подія сталася внаслідок непереборної сили, а саме наявність надзвичайного природного явища, судом апеляційної інстанції не беруться до уваги, оскільки вказане не позбавляє відповідача від відповідальності.
Між тим, скаржник, ставлячи під сумнів встановлені судом обставини та надані позивачем докази, будь-яких доказів на спростування цих обставин та досліджених доказів, не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції.
Отже, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив зазначені обставини справи, дав належну юридичну оцінку наданим доказам та дійшов правильного і обґрунтованого цими доказами висновку про наявність вини у пошкодженні автомобіля позивача, яке стало наслідком неналежного виконання департаментом ЖКГ Миколаївської міської ради своїх обов`язків щодо організації та забезпечення догляду та санітарного стану зелених насаджень на закріпленій території.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції. 
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2021 року залишити без змін.
Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до пункту «в» ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий                                                П.П. Лисенко

Судді:                                                         Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова
______________________________________________
Повний текст постанови складено 29 червня 2022 року.