ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року 

м. Київ
справа № 804/1216/17
адміністративне провадження № К/9901/29761/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Коваленко Н.В., Стародуба О.П.

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради
на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2017 (суддя Захарчук-Борисенко Н.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017 (колегія у складі суддів Білак С.В., Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А.) 
у справі № 804/1216/17
за позовом Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради
до Нікопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області 
про визнання дій протиправними та скасування рішення.

І. РУХ СПРАВИ

1.          У лютому 2017 року Комунальне підприємство «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради звернулося до суду з позовом до Нікопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому , з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просило:
-          визнати протиправними дії відповідача щодо винесення рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду № 99 від 26.12.2016 у вигляді пені в розмірі 100 279, 32 грн в тому числі 32% - 97 972, 03 грн, 2% - 2307, 29 грн за період з 20.01.2011 по 18.05.2015;
-          скасувати рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, утому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду №99 від 26.12.2016 у вигляді пені в розмірі 100279, 32 грн в тому числі 32% - 97972, 03 грн., 2% - 2307, 29 грн за період з 20.01.2011 по 18.05.2015.
2.          Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2017, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017, у задоволенні позову відмовлено.
3.          20.11.2017 до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга, в якій позивач просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.
4.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.11.2017 відкрито касаційне провадження. 
5.          У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу було передано для розгляду до Верховного Суду.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що Комунальне підприємство «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради, станом на час виникнення спірних зобов`язань було платником обов`язкових страхових внесків до Пенсійного фонду України та зобов`язано щомісячно їх сплачувати за встановленою базовою ставкою.
7.          Рішенням № 99 від 26.12.2016 до позивача були застосовані фінансові санкції, а саме нарахована пеня за несвоєчасну сплату страхувальником страхових внесків за період з 20.01.2011 по 18.05.2015 в розмірі 100279,32 грн, в т.ч. 32% - 97972,03 грн, 2% - 2307,29 гривень.
8.          Наведене рішення оскаржувалося позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, проте рішенням від 30.01.2017 за вих. №2408/09/30 було повернуто без розгляду, у зв`язку з пропущенням строку на оскарження даного рішення, так як відповідно до поштового повідомлення позивач отримав зазначене рішення про застосування фінансових санкцій 03.01.2017, а тому строки для оскарження рішення платником 10 робочих днів були пропущенні.
9.          Не погоджуючись з рішенням відповідача № 99 від 26.12.2016, позивач звернувся до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

10.          В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що рішення № 99 від 26.12.2016 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені прийнято з порушенням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки страхові внески перераховувалися КП «Нікопольводоканал» своєчасно та в повному обсязі. 
11.          Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на правомірність його дій. 

ІV. ОЦІНКИ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

12.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що рішення Нікопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про застосування фінансових санкцій та нарахування пені № 99 від 26.12.2016 прийняте у відповідності до вимог діючого законодавства, оскільки на момент винесення відповідачем оскаржуваного рішення, діяла нова редакція п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено застосування штрафу у розмірі 10% своєчасно не сплачених сум, незалежно від кількості днів затримки платежу та нарахування пені за кожний день прострочення платежу в розмірі 0,1% своєчасно не сплачених сум.
13.          Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що факт несвоєчасної сплати підприємством самостійно обчислених страхових внесків протягом вказаного в оскаржуваному рішенні періоді, підтверджується наданими до суду апеляційної інстанції роздруківками з програми АРМ ОССВ до рішення №99 по КП «Нікопольводоканал», з яких вбачається, що станом на 20.01.2011 позивач мав борг у розмірі 73770,02 грн та у розмірі 2214,47 грн, зазначені суми поступово сплачувались позивачем протягом 2011-2015 років, у зв`язку з чим позивачу була нарахована пеня у розмірі 32% та 2 % в залежності від днів прострочення.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

14.          У касаційній скарзі позивач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права.
15.          Скаржник посилається на те, що з 20.01.2011 по 18.05.2015 страхові внески перераховувалися своєчасно та в повному обсязі. На підтвердження даних обставин, до матеріалів справи було долучено інформаційну довідку щодо нарахувань та сплати страхових внесків КП «Нікопольводоканал», разом з належним чином завіреними копіями платіжних доручень. Однак, ці докази не були прийняті судами до уваги та їм не було надано жодної правової оцінки.
16.          Також не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що в період з 20.01.2011 по 18.05.2015 КП «Нікопольводоканал» було здійснено лише одинадцять платежів зі сплати страхових внесків і саме 18.05.2015 заборгованість була погашена в повному обсязі, що і стало підставою для припинення нарахування пені, оскільки факт сплати та надходження даних сум на розрахунковий рахунок органу ПФ України, саме в ті періоди, які визначені роздруківками, не було підтверджено з боку відповідача жодними первинними документами.
17.          Крім того, в обґрунтування позовних вимог та відсутності заборгованості зі сплати страхових внесків станом на 20.01.2011 посилається на планову перевірку КП «Нікопольводоканал» за період з 01.08.2010 по 30.04.2013, з якої вбачається, що позивач не мав заборгованості зі сплати страхових внесків станом на 20.01.2011.
18.          11.12.2017 відповідач подав заперечення, в яких просить на касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

19.          Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов таких висновків.
20.          Згідно з п.6 ч.2 ст.17 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV), страхувальники зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.
21.          Частиною 6 ст. 20 Закону №1058-IV та п. 5.1.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (далі Інструкція) передбачено, що страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для страхувальників є календарний місяць.
22.          Відповідно до ч. 2 ст.106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.
23.          Відповідно до п. 2 ч. 9 ст.106 Закону (в редакції, чинній до внесення змін Законом України № 1074-VI від 05.03.2009), було передбачено накладення штрафних (фінансових) санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, розмір яких залежав від строку затримки платежу: 10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно; 20 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно; 50 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів.
24.          Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.
25.          Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо погашення заборгованості перед Пенсійним фондом України та посилення відповідальності за порушення законодавства у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування» від 05.03.2009 № 1074-VI, який набрав чинності 11.06.2009, внесено зміни до п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких, на страхувальника накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Пеня розраховується за кожний день прострочення платежу в розмірі 0,1% своєчасно не сплачених сум.
26.          Отже, на момент винесення відповідачем оскаржуваного рішення, діяла нова редакція п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено застосування штрафу у розмірі 10% своєчасно не сплачених сум, незалежно від кількості днів затримки платежу та нарахування пені за кожний день прострочення платежу в розмірі 0,1% своєчасно не сплачених сум.
27.          Як передбачено пунктом 9.3.2 Інструкції, розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних картки особового рахунку платника.
28.          У відповідності до п. п. 10.1, 10.5 п.10 Інструкції, рішення про нарахування пені посадові особи органів Пенсійного фонду виносять одночасно з прийняттям рішення про застосування фінансових санкцій, зазначених у підпункті 9.3.2 пункту 9.3 цієї Інструкції, за формою згідно з додатком 14, та на підставі документів, що підтверджують суму та дату погашення недоїмки за страховими внесками та боргу за фінансовими санкціями (виписок з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів тощо), яке протягом трьох робочих днів із дня його винесення надсилається страхувальнику з повідомленням про вручення.
29.          Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням № 99 від 26.12.2016 до позивача були застосовані фінансові санкції, а саме нарахована пеня за несвоєчасну сплату страхувальником страхових внесків. Факт такої несвоєчасної сплати підприємством самостійно обчислених страхових внесків підтверджено роздруківками з програми АРМ ОССВ до рішення №99 по КП «Нікопольводоканал», з яких вбачається, що станом на 20.01.2011 позивач мав борг у розмірі 73770,02 грн та у розмірі 2214,47 гривень.
30.          Однак, скаржник у позовній заяві та апеляційній скарзі звертав увагу на те, що КП «Нікопольводоканал» своєчасно та в повному обсязі перераховувалися страхові  внески, на підтвердження чого було надано інформаційну довідку щодо нарахувань та сплати страхових внесків (а.с. 38-43), а також належним чином завірені платіжні доручення (а.с. 54-170), проте суди не надали належної оцінки вказаним доводам.
31.          Із наданої відповідачем роздруківки з програми АРМ ОССВ неможливо встановити факт правомірності нарахування фінансових санкцій, а саме пені, а також з неї не вбачається факт прострочення позивачем сплати страхових внесків у встановлені законодавством строки, оскільки не містить інформації щодо того, як саме здійснювалося нарахування пені за період з 2011 року по 2015 рік.
32.          Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
33.          Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
34.          Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
35.          Обґрунтованим визнається судове рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.
36.          Проте, у даному випадку судами не було надано оцінки доводам позивача та не перевірено фактичні обставини справи, зокрема не було надано оцінки наданим платіжним дорученням, інформаційній довідці, на які, як на підставу обґрунтованості позовних вимог, посилалось підприємство.
37.          Отже, для правильного вирішення спору в частині обґрунтованості оспорюваного рішення відповідача щодо розміру фінансових санкцій, а саме пені, а також щодо своєчасності сплати позивачем страхових внесків, суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановити ці обставини для ухвалення рішення по суті позовних вимог.
38.          За змістом частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права та не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
39.          Отже, колегія суддів дійшла висновку, що без установлення зазначених обставин на підставі належних та допустимих доказів та без надання їм належної правової оцінки, суди дійшли передчасних висновків та прийняли рішення, які не відповідають вимогам щодо їх законності і обґрунтованості.
40.          Щодо доводів скаржника про те, що згідно висновків, викладених в Акті перевірки №365 від 27.06.2013 за період з 01.08.2010 по 30.04.2013 він не мав заборгованості зі сплати страхових внесків станом на 20.01.2011, то колегія суддів вважає їх безпідставними та погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що з Акту перевірки вбачається, що контролюючим органом було проведено перевірку: повноти відображення у звітності сум доходу, що включається до складу загального оподатковуваного доходу; правильність нарахування та утримання страхових внесків; сплата авансових платежів, що підлягають сплаті одночасно з виплатою заробітної плати; своєчасності перерахування або зарахування саме банками на рахунки органів Пенсійного фонду сум страхових внесків, фінансових санкцій. Таким чином, своєчасність сплати страхових внесків безпосередньо КП «Нікопольводоканал» в акті перевірки не відображено, отже такі обставини відповідачем не перевірялись.
41.          Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.
42.          Отже суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, не встановивши обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, що у відповідності до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України є підставою для скасування судових рішень і направлення справи на новий судовий розгляд.
43.          Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові і встановити зазначені в ній обставини, що стосуються обсягу та змісту спірних правовідносин і охоплюються предметом доказування, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог 242 КАС України.
44.          З огляду на результат касаційного розгляду, Суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради задовольнити частково.
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 липня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року у справі № 804/1216/17 скасувати і направити справу на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя                                                                                                     В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                     Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                     О.П. Стародуб