КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                         
єдиний унікальний номер справи №758/2156/21
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/9314/2021
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                            У К Р А Ї Н И
 
            02 вересня 2021 року                                                                                     м. Київ
 
            Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                            судді-доповідача                                   Білич І.М.
                            суддів                                                     Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.
                            при секретарі                                        Довгополій А.В.
                            за участі:    представника позивача     ОСОБА_1 
                                               представник відповідача  ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 квітня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Подільського районного суду м. Києва Анохіна А.М.,
у цивільній справі № 758/2156/21 за позовом  ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,-
 
в с т а н о в и л а:
 
У лютому 2021 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, в якому просила, з урахуванням уточнених позовних вимог, збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  до 5000,00 грн.
Обґрунтовуючи позов тим, що на підставі судового наказу, виданого Подільським районним судом м. Києва 24 грудня 2019 року у справі №758/16749/18 з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Проте, на даний час розмір аліментів, який стягувався за судовим наказом є недостатнім для утримання дитини, оскільки потреби ОСОБА_5 значно збільшились, що пов`язано з лікуванням дитини при захворюванні та її оздоровленням.
12 лютого 2020 року Подільським РВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) було відкрите виконавче провадження № 61197983 щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини.
Однак, під час вчинення виконавчих дій позивачу стало відомо, що відповідач не має постійного місця роботи, у зв`язку з чим розмір аліментів складає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить близько 1200,00 грн. на місяць.
Відповідач у добровільному порядку відмовляється сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначено судовим наказом, у зв`язку із чим є необхідність збільшення їх розміру в судовому порядку.
 
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23 квітня 2021 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів - задоволено.
Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за судовим наказом, виданим Подільським районним судом м. Києва від 24 грудня 2019 року у справі №758/16749/18.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 гривень щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.
Судовий наказ №758/16749/18 від 24 грудня 2019 року, виданий Подільським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі ј заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття - відкликано.
Стягнутоз ОСОБА_3 судові витрати.
 
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачподав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, просиврішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення за яким, в задоволенні позовних вимог відмовити.
Посилаючись на порушеннясудом норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Обґрунтовуючи скаргу тим, що судом першої інстанції не було враховано матеріальне становище відповідача, оскільки він працював та працює на підприємствах з невеликим доходом, що підтверджується довідками про доходи. Крім того, не враховано того, що місто Київ є одним із найдорожчих міст в Україні, та займає 64 сходинку серед найбагатших міст Європи з індексом цін 71, а тому проживання в цьому місті потребує достатніх грошових коштів, а згідно з довідками про доходи відповідача його заробітна плата в місяць не перевищувала 4000 грн.
Судом проігноровано той факт, що позивачем не було надано жодних підтверджуючих доказів стосовно заробітної плати (доходу ОСОБА_4 ) та документів, які б засвідчували її витрати стосовно утримання дитини.
Також, суд посилаючись на погіршення матеріального становища позивача та те, що  це унеможливлює в повній мірі утримування спільної дитини, оскільки ОСОБА_5 потребує лікування, не бере до уваги документів наданих позивачем, зокрема: виписка ДКБ №2 м. Києва, магнітно-резонансна томографія правого колінного суглобу від 02 січня 2020 року, магнітно-резонансна томографія правого лівого суглобу від 17 лютого 2020 року, довідка № 33 від 02 січня 2020 року травматологічного пункту, тобто були видані відповідними установами до моменту звернення ОСОБА_4 до суду з позовом щодо збільшення розміру аліментів, та підтверджують лише факт захворюваності та травми на той момент. Вважав, що станом на винесення рішення їх могло вже не існувати.
Таким чином висновки суду щодо необхідності стягувати з відповідача аліменти у збільшеному розмірі та у твердій грошовій сумі є хибними, оскільки позивачем не надано, а судом не наведено жодного доказу про зміну матеріального стану відповідача, достатність заробітку (доходу) для виплати присудженого розміру аліментів. Отже, підстави для задоволення позову були відсутні.
 
Представник відповідача у судовому засіданні підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд  задовольнити її в повному обсязі.
Представник позивача не визнав подану апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.
 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище сторін, а також те, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку значно менший, ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який, у свою чергу, збільшується щокварталу, з урахуванням того, що відповідач є працездатним, не надав доказів того, що не може працювати та отримувати відповідну заробітну плату, а також відомостей про наявність в нього на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків, з урахуванням закріплених ч. 9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини,  вважав, що позов підлягає задоволенню.
 
Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.
 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Так судом при розгляді справи було встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.6).
Відповідно до судового наказу, виданого Подільським районним судом м. Києва 24 грудня 2019 року у справі №758/16749/18 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі ј заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).
12 лютого 2020 року Подільським РВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) було відкрите виконавче провадження № 61197983 щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини (а.с.8-9).
 
Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 2 ст. 182 СК України у редакції Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У випадку, якщо позивачем заявлені вимоги про зміну раніше встановленого судовим рішенням розміру аліментів, такі правовідносини регулюються положеннями ст. 192 СК України, за змістом положень якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, у даному випадку, позивач мала довести наявність обставин, передбачених ст. 192 СК України.
Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року по справі №6-143цс13.
При цьому, зазначений в ст. 192 СК України підстав зміни раніше встановленого розміру аліментів не є вичерпним.
У той же час згідно роз`яснень, викладених у п.17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування окремими судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
Відповідно до п.23 зазначеної вище постанови якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
 
Звертаючись до суду з позовом, позивач просила збільшити розмір аліментів посилаючись на те, що на даний час розмір аліментів, який стягувався за судовим наказом є недостатнім для утримання дитини, оскільки потреби ОСОБА_5 значно збільшились, що пов`язано з лікуванням дитини при її захворюванні та необхідності оздоровлення. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Зазначаючи, що під час вчинення виконавчих дій, здійснених на підставі виконавчого провадження щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини, позивачу стало відомо, що відповідач не має постійного місця роботи, у зв`язку з чим розмір аліментів складає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає близько 1200,00 грн. на місяць. Відповідач у добровільному порядку відмовляється сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначено судовим наказом.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх стану здоров`я.
 
Колегія суддів вважає, що позивачем, при зверненні до суду з позовною заявою не було надано належних доказів, які б свідчили, що матеріальний стан відповідача покращився, та він має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі. А суд, ухвалюючи рішення суд, належним чином не  дослідив обставини справи, зокрема матеріальний стан відповідача.
Так, звертаючись з апеляційною скаргою, ОСОБА_3 надав докази, на підтвердження того, що він не має можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі.
Судом апеляційної інстанції було досліджено: копію довідки про доходи  за період з серпня 2020 року по вересень 2020 року; довідку № 572/04/3 від 11 серпня 2020 року про те, що ОСОБА_3 дійсно працює у ТОВ «ДУБЕТ-ТРЕЙД» на посаді водія та його дохід за період роботи в компанії в 2020 році складає 19 010,05 грн., довідку про доходи за період з червня 2020 року по серпень 2020 року згідно якої загальна сума доходу становить  6784, 82 грн., довідку № 283/04/3 від 27 травня 2020 року про те, що ОСОБА_3 дійсно працює у ТОВ «ДУБЕТ-ТРЕЙД» на посаді водія та його дохід за період роботи в компанії в 2019 році складає 33592,60 грн., довідку від 10 березня 2020 року № СТБ 00000005, видану ТОВ  «Сервіс Транс Балк» про те, що ОСОБА_6 в період з 24.10.2019 по 31.10.2019 та з 13.12.20219 по 19.12.2019 працював на посаді машиніста крану плав крану «Сапсан-1», дохід за період з 24.10.2019 по 19.12.2019 складав 4 694,29 грн.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на дослідженні докази, колегія суддів вважає, помилковими висновки суду першої інстанції  щодо наявності  матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти у збільшеному розмірі (5 000 грн).
Слід також взяти до уваги, що посилання позивача в позові як на його підставу -погіршення стану здоров`я дитини (з 2006 року ОСОБА_5 був поставлений хронічний діагноз бронхіальна астма та 10 грудня 2019 року згідно виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_5 було поставлено діагноз - міопія, що теж є хронічним) існували уже на час винесення судового наказу, тобто 24 грудня 2019 року, а відтак були  враховані судом першої інстанції.
Посилання ОСОБА_4 на те, що 31 грудня 2019 року ОСОБА_5 отримала травму правого колінного суглобу та позивачу  необхідно було провести платне обстеження, що підтверджується магнітно-резонансними томографіями правого колінного суглобу від 02 січня 2020 року та 17 лютого 2020 року, не є доказом погіршення матеріального чи сімейного стану стягувача аліментів та не позбавляють останню на звернення до відповідача щодо участі в додаткових витратах на дитину в порядку ст. 185 СК України. 
Так як положення ст. 185 СК України щодо обов`язку батьків брати участь в додаткових витратах на дитину стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
У відповідності до положень ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні  позову з зазначених вище підстав.
 
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-383, 384, 387  ЦПК України, колегія суддів,-
 
постановила:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_3  задовольнити.
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 квітня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення за яким;
ОСОБА_4 і відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
           
             Суддя - доповідач:                                     
             Судді: