Постанова
Іменем України
 
13 квітня 2022 року
м. Київ
 
справа № 626/2767/19
провадження № 61-4720св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О.,
 
учасники справи:
позивач -   ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2  ,  
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_4 , на ухвалу Харківського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Кругової С. С., Маміної О. В., Пилипчук Н. П.,
ВСТАНОВИВ:
 
Зміст заяви про ухвалення додаткового рішення 
 
У грудні 2020 року відповідач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_4  подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення. 
 
В обґрунтування заяви представник відповідача вказував, що постановою Харківського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року його апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Красноградського районного суду Харківської області від 19 грудня 2019 року залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 420,40 грн.
 
Апеляційним судом не враховано, що при поданні касаційної скарги на ухвалу Харківського апеляційного суду від 14 лютого 2020 року ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі 420,40 грн. Постановою Верховного Суду від 03 червня 2020 року касаційну скаргу задоволено, ухвалу Харківського апеляційного суду від 14 лютого 2020 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. Проте питання про розподіл судових витрат не вирішено. Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення касаційний суд в своїй ухвалі від 18 серпня 2020 року зазначив, що спір по суті не розглядався та постанова Верховного Суду від 03 червня 2020 року не є остаточним рішенням суду. Тому після закінчення судового розгляду особа не позбавлена можливості клопотати про розподіл судових витрат, у тому числі, понесених у зв`язку із з касаційним переглядом справи. 
 
Вважаючи, що з нього не підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 грн за подання апеляційної скарги, оскільки ним вже був сплачений судовий збір у такому самому розмірі за подання касаційної скарги, просив ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат за результатами розгляду апеляційної скарги з урахуванням касаційного перегляду справи.
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року заяву про ухвалення додаткового рішення залишено без задоволення.
 
Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відсутні передбачені статтею 270 ЦПК України підстави для ухвалення додаткового рішення.
 
Короткий зміст вимог та доводи касаційної скарги
 
У березні 2021 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити його заяву щодо нового розподілу судових витрат.
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам вмотивованості, постановлена з порушенням процесуальних строків, неповноважним складом суду без його повідомлення про день, час та місце судового засідання.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.
 
Межі та підстави касаційного перегляду
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
 
Доводи касаційної скарги містять підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другої статті 389 ЦПК України (неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права). 
 
Позиція Верховного Суду
 
Колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.
 
Відповідно до пункту статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статею 430 цього Кодексу.
 
Суд апеляційної інстанції в своїй постанові від 27 жовтня 2020 року, стягнувши з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 420 грн, вирішив питання про судові витрати, що виключає можливість ухвалення додаткового рішення з цього питання. 
 
У скарзі ОСОБА_2 фактично висловлює свою незгоду із вказаною постановою суду апеляційної інстанції, вважаючи, що з нього не підлягав стягненню судовий збір.
 
Однак питання щодо правильності постанови суду апеляційної інстанції в частині стягнення судового збору не може вирішуватися шляхом ухвалення додаткового рішення, а може бути підставою для касаційного оскарження і перегляду судового рішення, яким, як вважає скаржник, неправильно вирішено питання щодо стягнення з нього судового збору. 
 
Доводи касаційної скарги про неповідомлення ОСОБА_2 про судове засідання 09 лютого 2021 року, в якому постановлено оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції, спростовуються наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення самому відповідачу і його представнику судових повісток 27 і 29 січня 2021 року про виклик у вказане судове засідання (а. с. 65-68, т. 2).
 
Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про ухвалення оскаржуваного судового рішення неповноважним складом суду, оскільки згідно з протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду (а. с. 63, т. 2) вирішення заяви про ухвалення додаткового рішення передане тому ж складу колегії суддів (Маміна О. В., Кругова С. С., Пилипчук Н. П.), які ухвалювали основне судове рішення - постанову від 27 жовтня 2020 року (а. с. 191-192, т. 1), що відповідає вимогам частини третьої статті 270 ЦПК України, згідно з якими ухвалює додаткове судове рішення той же суд, який ухвалив рішення (основне).
 
Неприйнятними є арґументи касаційної скарги щодо невмотивованості оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, оскільки в цьому судовому рішенні наведені мотиви відмови в ухваленні додаткового судового рішення та зазначена норма, яка регулює порядок і підстави вирішення вказаного процесуального питання. 
 
Те, що заява ОСОБА_2 розглянута поза межами десятиденного строку, визначеного частиною третьою статті 270 ЦПК України, не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, оскільки це не призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Оскільки оскаржена ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, це судове рішення належить залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409,  410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_2 , подану його представником  ОСОБА_4 , залишити без задоволення.
 
Ухвалу Харківського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                      М. М. Русинчук
 
                                                                                              Н. О. Антоненко
 
                                                                                               І. О. Дундар