ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року	Львів	Справа № 460/12728/21 пров. № А/857/2873/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
Головуючого судді –                                                             Ніколіна В.В.,
суддів –                                                                                Гінди О.М., Пліша М.А.,
за участі секретаря судового засідання –                              Рибачука А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду  від 14 грудня 2021 року(суддя –Друзенко Н.В., м. Рівне, повне судове рішення складено 24 грудня 2021 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дядьковицької сільської ради , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про скасування рішення,-

                                                         ВСТАНОВИВ:

           ОСОБА_1 у вересні 2021 року звернулася до суду з адміністративним позовом  до Виконавчого комітету Дядьковицької сільської ради (далі – Виконавчий комітет), в якому просила:визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітетувід 24.06.2021 № 93 «Про впорядкування нумерації будинків та уточнення поштових адрес по АДРЕСА_1 » (далі – Рішення); зобов`язати Виконавчий комітет утриматись від прийняття рішень, які відміняють, змінюють, припиняють дію, або визнають таким, що втратило чинність рішення Виконавчого комітету Дядьковицької сільської ради народних депутатів від 25.06.1996 №6 в частині присвоєння поштової адреси будинку ОСОБА_3 “ АДРЕСА_1 ; зобов`язати державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Рівненської районної державної адміністрації виключити відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про адресу нерухомого майна АДРЕСА_1 житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 128,7 м.кв., який на праві власності належить ОСОБА_2 , включивши відомості про його адресу: АДРЕСА_1 , а також стягнути з Виконавчого комітету 20000 гривень моральної шкоди.
          Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14 грудня в позові відмовлено.
          Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржила позивач, яка із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає,що в даному випадку Виконавчим комітетом в оскаржуваному Рішенні не здійснювалося упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна, оскільки не присвоювався номер новому будинку,а було скасовано попереднє рішення Виконавчого комітету від 25.06.1996 №6. Відтак, Рішення є протиправним, оскільки прийняте в порушення частини дев`ятої статті 59 Закону України “Про місцеве самоврядування” (далі – Закон № 280/97-ВР). Вказує, що нумерація по АДРЕСА_1 відмінна від рішення Виконавчого комітету Рівненської районної ради народних депутатів Рівненської області від 23.11.1988 №61, а аналогічна рішенню Виконавчого комітету від 25.06.1996 №6 існувала задовго до 1996 року. Вказує, що прийняттям оскаржуваного Рішення Виконавчий комітет порушив право ОСОБА_1 на спадкування домоволодіння, якому в законний спосіб було присвоєно номер за життя спадкодавця.
          Відповідач та третя особа правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що як свідчить архівний витяг з рішення Дядьковицької сільської ради народних депутатів Ровенського району №61 від 23.11.1988 «Про оформлення документів на реєстрацію житлових будинків, які належать громадянам та колгоспним дворам на правах особистої власності», Виконавчий комітет погодився з матеріалами на будинковолодіння, які належать громадянам та колгоспним дворам на праві особистої власності в селах Дядьковичі, Милостів Рівненського району, підготовлені Ровенським обласним бюро технічної інвентаризації згідно з додатками №1, №2, №3, №4. При цьому, в додатку №1 до згаданого рішення зазначений будинок номер “ АДРЕСА_1 , як такий, що належить ОСОБА_3 (а.с.66).
Як свідчить архівний витяг з рішення Виконавчого комітету Рівненської районної ради народних депутатів Рівненської області №282 від 14.12.1988 «Про реєстрацію житлових будинків, які належать громадянам та колгоспним дворам на правах особистої власності», Виконавчий комітет з урахуванням рішень Виконкомів Дядьковицької сільської ради, Верхівської сільської ради та Городищенської сільської ради, вирішив видати свідоцтва на право особистої власності на належні громадянам, колгоспним дворам і організаціям житлові будинки згідно з додатками №1, №2, №3, №4, №5 та зареєструвати в Ровенському обласному бюро технічної інвентаризації. При цьому, в додатку №1 до вказаного рішення зазначений будинок номер “ АДРЕСА_1 , як такий, що належить ОСОБА_4 (а.с.65).
Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації 15.01.1989 було складено технічний паспорт (інв. номер 113, реєстр. номер 1-114-114) на жилий будинок індивідуального жилого фонду, що розташований в АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_4 (а.с.74-76).
Право власності ОСОБА_4 на будинок АДРЕСА_1 , підтверджувалось свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння, виданим Виконавчим комітетом Рівненської районної ради народних депутатів Рівненської області 15.03.1989 та зареєстрованим в Рівненському обласному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №1 під реєстровим №114-114, яке було пред`явлене державному нотаріусу Рівненської районної державної нотаріальної контори його спадкоємицею ОСОБА_2 . На цій підставі, 23.11.2006 ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 (а.с.63).
Після виготовлення технічного паспорта на житловий будинок (а.с.68-70) та на підставі свідоцтва про права власності на спадкове майно, КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації», 18.12.2007 за реєстраційним номером 20681364 зареєструвало право власності ОСОБА_2 на будинок АДРЕСА_1 (а.с.64). Відомості про вказане право міститься в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с.27).
В той ж час, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с.10).  Її донька та спадкоємиця за заповітом, ОСОБА_1 , 20.11.2013 звернулася до Рівненської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вказаний факт, як і факт знаходження на зберіганні спадкової справи №732/2013, заведеної після смерті ОСОБА_3 , підтверджено Архівною довідкою Рівненського обласного державного нотаріального архіву №340/01-24 від 31.05.2017 (а.с.12).
Довідками Рівненського районного відділу УДМСУ в Рівненській області та Дядьковицької сільської ради підтверджено, що ОСОБА_3 з 29.04.1996 і по день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13-14).
Як вбачається із свідоцтва про право власності на будинковолодіння, виданого Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації 10.03.2000 на підставі рішення Дядьковицької сільської ради №7 від 24.02.2000, після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з будинковолодіння за АДРЕСА_1 (а.с.11).  Дану спадщину ОСОБА_1 прийняла, але оформити не змогла через те, що будинок під таким самим номером і за такою ж адресою вже зареєстрований на праві приватної власності за іншою особою, а саме за ОСОБА_2 .
З`ясовуючи підстави такої ситуації, ОСОБА_1 отримала архівний витяг з рішення Дядьковицької сільської ради Рівненського району №6 від 25.06.1996, яким було відмінено попереднє рішення Дядьковицької сільської ради про нумерацію будинків і встановлено нову нумерацію, зокрема власнику будинку ОСОБА_3 встановлено номер «43» (а.с.16).
Слід зауважити, що цим рішенням також було змінено і встановлено нову нумерацію для таких власників будинків: Мовчанець - «39», ОСОБА_5 - «41», ОСОБА_6 - «45», ОСОБА_7 -  «47», ОСОБА_8 - «49», ОСОБА_9 - «51», ОСОБА_10 - «53» (а.с.17).
Також, ОСОБА_1 з`ясувала, що рішенням Виконавчого комітету Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області №105 від 21.12.2015 було відмінене рішення Виконавчого комітету Дядьковицької сільської ради «Про зміни нумерації будинків» №6 від 25.06.1996 (а.с.15). При цьому, як свідчить мотивувальна частина цього рішення, його було ухвалено за результатами розгляду заяв ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , враховуючи подані документи, які підтверджують право власності на належні їм житлові будинки, розташовані по АДРЕСА_1 .
Так, як рішенням №105 від 21.12.2015 було відмінено рішення №6 від 25.06.1996, на підставі якого мати позивачки оформила право власності на нерухоме майно, саме як на будинок під номером АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 оскаржила його до суду.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/1872/20 від 25 лютого 2021 року, яке набрало законної сили 19 квітня 2021 року, рішення Виконавчого комітету Дядьковицької сільської ради «Про розгляд заяв громадян» №105 від 21.12.2015 визнано протиправним та скасовано.
Підставою для скасування слугувало те, що рішення Виконавчого комітету Дядьковицької сільської ради №6 від 25.06.1996 є ненормативним правовим актом одноразового застосування, що вичерпало свою дію фактом його застосування, а тому воно не може бути скасованим або зміненим органом місцевого самоврядування після його виконання. Поряд з цим, суд зауважив, що рішення №105 від 21.12.2015 стосувалося прав та інтересів ОСОБА_1 , як спадкоємиці ОСОБА_3 за заповітом, а її про засідання Виконавчого комітету 21.12.2015 не було повідомлено.
На звернення ОСОБА_1 № 729 від 21.05.2021 та №794 від 07.06.2021 Дядьковицька сільська рада відповіла, що вона не має достатніх правових підстав для зміни адреси будинку, що належить ОСОБА_2 та повідомила заявницю, що питання присвоєння поштових адрес будинків по вулиці Млинівській з метою їх впорядкування буде винесено на розгляд чергового засідання Виконавчого комітету Дядьковицької сільської ради (а.с.29).
Факт повідомлення про місце та час проведення такого засідання позивач не заперечувала.
Виконавчий комітет Дядьковицької сільської ради 24.06.2021 ухвалив рішення №93 «Про впорядкування нумерації будинків та уточнення поштових адрес по АДРЕСА_1 ». В мотивувальній частині цього рішення Виконком покликався на статті 31, 40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Тимчасовий порядок реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №367 від 27.03.2019, Положення про порядок присвоєння та зміни поштових адрес (поділ з присвоєнням окремого поштового номера) об`єктам нерухомого майна на території Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області, затверджене рішенням №31 від 26.03.2020, на заяви і документи подані громадянами ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі №460/1872/20. Метою прийняття вказаного рішення зазначене впорядкування адресного господарства об`єктів нерухомості на території Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області (а.с.9, 123).
Оскаржуваним Рішенням Виконавчий комітет вирішив:
1.Присвоїти поштову адресу житловому будинку, що належить ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .
2.Присвоїти поштову адресу житловому будинку, що належить ОСОБА_16 : АДРЕСА_1 .
3.Присвоїти поштову адресу житловому будинку, що належить ОСОБА_17 : АДРЕСА_1 .
4.Присвоїти поштову адресу житловому будинку який обліковується за померлою ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 .
5.Присвоїти поштову адресу житловому будинку, що належить ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 .
6.Присвоїти поштову адресу житловому будинку, що належить ОСОБА_11 : АДРЕСА_1 .
7.Присвоїти поштову адресу житловому будинку, що належить ОСОБА_15 : АДРЕСА_1 .
8.Присвоїти поштову адресу житловому будинку, що належить ОСОБА_12 : АДРЕСА_1 .
9.Присвоїти поштову адресу житловому будинку, що належить ОСОБА_13 : АДРЕСА_1 .
У зв`язку з цим, рішення Виконавчого комітету Дядьковицької сільської ради народних депутатів №6 від 25.06.1996 року в частині присвоєння поштових адрес зазначеним в даному рішенні житловим будинкам необхідно вважати таким, що втратило чинність.
Зазначене рішення Виконавчого комітету було належним чином оприлюднене на офіційному сайті Дядьковицької територіальної громади (https://dyadkovychi.org.ua/decisi ons/rishennya-vikonkomu-no93-pro-vporyadkuvannya-numeracii-budinkiv-ta-utochnennya-posh tovikh).
Як встановлено судом, витяг із зазначеного рішення був отриманий ОСОБА_1 , але до органів нотаріату з метою оформлення права на спадкове майно не пред`являвся. Натомість вважаючи зазначене рішення протиправним і таким, що порушує її права, ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що не встановлено, що оскаржуване Рішення відповідача порушує спадкові права позивача, чи в будь-який спосіб перешкоджає реалізації таких прав, або ж порушує які-небуть інші її права та свободи.Що стосується інтересів фізичної особи, то такі підлягають судовому захисту виключно тоді, коли вони ґрунтуються на законі. Іншими словами, це ті інтереси, які або прямо закріплені в чинному законодавстві, або ним обумовлюються і передбачаються. Саме по собі бажання певної особи мати саме такий, а не інший номер будинку, не підлягає судовому захисту, позаяк таке бажання жодним чином не охороняється чинним законодавством.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад чітко визначені главою 2 Закону №280/97-ВР. Такі повноваження розмежовуються на: повноваження у сфері соціально-економічного і культурного розвитку, планування та обліку(стаття 27), повноваження в галузі бюджету, фінансів і цін (стаття 28), повноваження щодо управління комунальною власністю (стаття 29), повноваження в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку (стаття 30), повноваження у галузі будівництва (стаття 31), повноваження у сфері освіти, охорони здоров`я, культури, молодіжної політики, фізкультури і спорту (стаття 32), повноваження у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища (стаття 33), повноваження у сфері соціального захисту населення (стаття 34), повноваження в галузі зовнішньоекономічної діяльності (стаття 35), повноваження в галузі оборонної роботи (стаття 36), повноваження щодо вирішення питань адміністративно-територіального устрою (стаття 37), повноваження у сфері реєстрації місця проживання фізичних осіб (стаття 37-1), повноваження щодо забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян (стаття 38), повноваження у сфері надання безоплатної первинної правової допомоги (стаття 38-1), повноваження щодо відзначення державними нагородами України (стаття 39).
Відповідно до статті 40 Закону №280/97-ВР, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження.
За правилами статті 37 Закону №280/97-ВР, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження:  1) підготовка і внесення на розгляд ради питань щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території відповідного населеного пункту, повідомлення про прийняті рішення з таких питань адміністратора інформаційної системи Міністерства юстиції України, з питань найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ тощо - національного оператора поштового зв`язку, органу ведення Державного реєстру виборців;   1-1) прийняття рішень про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів нерухомого майна у випадках та порядку, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»;  2) підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо питань адміністративно-територіального устрою в порядку і межах повноважень, визначених законом.
В свою чергу, за частиною першою статті 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI), адресою об`єкта нерухомого майна є унікальна структурована сукупність реквізитів, що використовуються для ідентифікації об`єкта та визначення місця його розташування на місцевості.
За частиною другою цієї статті, порядок присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна затверджується Кабінетом Міністрів України і не може передбачати обов`язок фізичних та юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень державних органів, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.
Згідно з частиною третьою цієї статті, адреса присвоюється об`єктам будівництва, будинкам, будівлям, спорудам, квартирам, гаражним боксам, машино-місцям, іншим житловим та нежитловим приміщенням, які є самостійними об`єктами нерухомого майна. Адреса не присвоюється: 1) тимчасовим спорудам; 2) будівлям та спорудам, що є приналежністю відповідної будівлі або споруди або їх складовою частиною; 3) іншим об`єктам нерухомого майна, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України в Порядку присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна. Порядок присвоєння адрес, визначений цим Законом, не поширюється на земельні ділянки.
Згідно частиною четвертою цієї статті реквізитами адреси є:  1) назва держави (Україна);   2) назва адміністративно-територіальної автономії у складі України - для об`єктів, розташованих на території Автономної Республіки Крим;   3) назва області (крім Автономної Республіки Крим, міст Києва та Севастополя);   4) назва району - для населених пунктів районного підпорядкування;  5) назва населеного пункту, а для об`єктів, розташованих за його межами, - назва найближчого населеного пункту (об`єднаної територіальної громади), розташованого у межах відповідного району (об`єднаної територіальної громади);  6) назва гідрографічного, соціально-економічного, природно-заповідного або іншого подібного об`єкта (за наявності);  7) назва вулиці, площі, майдану, шосе, проспекту, бульвару, алеї, провулку, узвозу тощо (далі - вулиця) (за наявності);  8) номер об`єкта (будинку, будівлі, споруди);  9) номер корпусу - для об`єктів, які складаються з декількох корпусів;  10) номер квартири, гаражного боксу, машино-місця, іншого житлового та нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна (за наявності).
В силу вимог частини п`ятої цієї статті, адреса (крім реквізиту, визначеного пунктом 10 частини четвертої цієї статті) присвоюється, змінюється, коригується, анулюється: виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради;   місцевою державною адміністрацією - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку не поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради, а також у разі неприйняття органом з присвоєння адреси рішення про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адреси у строк, визначений цією статтею.
А відповідно до частини одинадцятої, підставами для зміни адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта є:  1) зміни в адміністративно-територіальному устрої (у тому числі зміна назви області, району, населеного пункту);  2) зміна назви вулиці, її об`єднання та поділ;  3) зміна назви гідрографічного, соціально-економічного, природно-заповідного або іншого подібного об`єкта;  4) об`єднання, поділ закінчених будівництвом об`єктів, виділення частки із закінченого будівництвом об`єкта;  5) упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна у визначених цим Законом випадках та в інших випадках, встановлених Кабінетом Міністрів України в Порядку присвоєння адрес.
“Порядок присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна” був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2021№690 (далі – Порядок №690), та набрав чинності 10.07.2021, тобто на час ухвалення спірного Рішення Виконавчого комітету ще не діяв. Натомість діяв “Тимчасовий порядок реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна”, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.03.2019№367 (далі – Тимчасовий порядок №367), який втратив чинність із прийняттям Порядку №690.
Пунктом 19 розділу «Порядок зміни адреси об`єкта нерухомого майна» Тимчасового порядку №367, передбачалось, що підставами для зміни адреси об`єкта нерухомого майна є:
зміни в адміністративно-територіальному устрої;  зміна назви адміністративно-територіальної одиниці, вулиці або назви гідрографічного, соціально-економічного, природно-заповідного або іншого подібного об`єкта; об`єднання та поділ вулиць;об`єднання, поділ об`єкта нерухомого майна, виділення частки з об`єкта нерухомого майна;  упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна.
При цьому, в силу вимог пункту 20 вказаного розділу, уповноважений орган з присвоєння адреси протягом 30 календарних днів з дня настання зокрема такої обставини, як необхідність упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна, приймає рішення про зміну відповідного реквізиту адреси об`єкта нерухомого майна; оприлюднює рішення про зміну реквізиту адреси об`єкта нерухомого майна на своєму офіційному веб-сайті (за наявності) або в друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (за відсутності веб-сайту); забезпечує внесення інформації про зміну реквізиту адреси об`єкта нерухомого майна до реєстру адрес.
Стосовно покликання апелянта на те, що в оскаржуваному Рішенні не здійснювалося упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна, оскільки не присвоювався номер новому будинку, а було скасовано попереднє рішення Виконавчого комітету від 25.06.1996 №6. Відтак, Рішення є протиправним, оскільки прийняте в порушення частини дев`ятої статті 59 Закону № 280/97-ВР, апеляційний суд зазначає наступне.
Апелянт помилково тлумачить поняття “упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна”, зокрема вважаючи що процедура упорядкування може стосуватися лише стосовно нових будинків, яким не присвоєно номер.
Апеляційний суд зазначає, що з системного тлумачення законодавства вбачається, що упорядкування нумерації також може стосуватися об`єктів нерухомого майна, яким вже було присвоєно номер.
Також апелянт зазначає, що оскаржуваним Рішенням скасовано попереднє рішення Виконавчого комітету від 25.06.1996 №6, відтак, було прийнято всупереч вимогам частини дев`ятої статті 59 Закону № 280/97-ВР.
Частина дев`ята статті 59 Закону № 280/97-ВР передбачає, що рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.
Апеляційний суд зазначає, що з самої назви та суті Рішення логічним є висновок, що Виконавчий комітет не скасовував жодного рішення, а саме впорядковував адреси вже існуючих об`єктів, жодних нових відомостей ніж ті, які містить Державний реєстр речових прав на нерухоме майно Виконавчий комітет не вносив та не змінював.
Таким чином вказані покликання апелянта не є обґрунтованими та не беруться до уваги апеляційним судом.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);  9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як встановлено матеріалами справи, метою оскарження Рішення є реалізація позивачем права на спадкування.
У позивача виникли труднощі при оформленні правовстановлюючих документів на будинок. Реалізація права ОСОБА_1 з оформлення документів на будинок, який належав покійній ОСОБА_3 можливе у разі присвоєння іншої адреси відмінної від вже існуючої , яка належить іншій особі, ОСОБА_2 ,та  яка вже скористалася своїм правом на успадкування будинку.
Відповідач, присвоївши нову адресу житловому будинку, який обліковується за померлою ОСОБА_3 , дав змогу ОСОБА_1 оформити свої спадкові права на об`єкт нерухомого майна. Відтак, суд першої інстанції зробив правильний висновок  про те, що оскаржуване Рішення було прийнято на захист, а не на порушення прав позивача.
Як підтверджено позивачем, після прийняття оскаржуваного Рішення вона не зверталася до органів нотаріату на предмет оформлення права на спадкове майно.
Відтак, колегії суддів незрозуміло в такому випадку, яким чином вказане Рішення перешкоджає позивачу реалізувати своє право на спадкування, оскільки нею не було вчинено відповідних дій спрямованих на таку реалізацію.

Спосіб реалізації позивачем свого права на спадкування не відповідає критеріям співмірності та пропорційності. Право на спадкування не може бути реалізоване шляхом повернення попередньої нумерації будинків на вулиці Млинівській та шляхом скасування Рішення.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, саме по собі бажання певної особи мати саме такий, а не інший номер будинку, не підлягає судовому захисту, а тому таке бажання жодним чином не охороняється чинним законодавством.
Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову в  задоволенні адміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду  від 14 грудня 2021 року в справі № 460/12728/21- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 21 червня 2022 року