П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/9894/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Матущак В.В.  
Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.   
01 червня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Першого відділу Хмельницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, 
В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач 10.08.2021 звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду  в якому просив: 
- визнати незаконним та скасувати наказ військового комісара Старокостянтинівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки №40-ДС від 13.07.2021 щодо звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста командування (ОС-080816) з 13.07.2021, у зв`язку з скороченням штату державних службовців (п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу");
- поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста командування (ОС-080816) Старокостянтинівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
- стягнути з Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час прогулу із застосуванням положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100, починаючи з 14.07.2021 до моменту фактичного поновлення на посаді.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду  від 08.12.2021  позов задоволено повністю.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідачем не запропоновано ОСОБА_1 жодної посади у реорганізованому органі та не надано доказів неможливості вчинити зазначену дію або доказів відмови ОСОБА_1 від запропонованих посад. Зазначене вказує на обставини, які свідчать про порушення відповідачем процедури звільнення ОСОБА_1 , а тому наявні підстави для визнання протиправним та скасування наказу від 13.07.2021 №40-ДС.
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що згідно правових норм Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №  889- VIII (зокрема  ст. 87) законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру звільнення державних службовців у разі скорочення штату яка передбачає: повідомлення державного службовця не пізніше, ніж за один місяць про звільнення на підставі п. 1 ст. 87 Закону №   889- VIII та право (а не обов`язок) суб`єкта призначення або керівника державної служби пропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.
Крім того, матеріали справи містять достатні докази того, що у відповідача не було можливості запропонувати ОСОБА_1 посади в реорганізованому органі, оскільки в Староконстянтинівському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки  за штатом було 12 державних службовців. У новому штаті Першого відділу Хмельницького районного територіального  центру комплектування та соціальної підтримки (реорганізований Старокостянтинівський об`єднаний міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки) стало 6 посад державної служби.
Оскільки всі 12 посад державної служби в  Старокостянтинівському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки до скорочення були зайняті, відповідно до облікових спеціальностей державним службовцям, які займали посади в Старокостянтинівському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки  були запропоновані посади державної служби за аналогічною обліковою спеціальністю в Першому відділі Хмельницького районного територіального  центру комплектування та соціальної підтримки, на що вони погодились та були переведені на посади за тією ж обліковою спеціальністю.
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу вказавши, що Хмельницький окружний адміністративний суд, враховуючи надані по справі докази та норми чинного законодавства, прийшов до вірного висновку, що відповідачем не було запропоновано позивачу жодної посади у Першому відділі Хмельницького районного територіального  центру комплектування та соціальної підтримки та не надано відповідачем доказів неможливості вчинити зазначену дію або доказів відмови позивача від запропонованих посад.
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відповідно до наказу військового комісара Старокостянтинівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки №4-ДС від 19.11.2020 ОСОБА_1 прийнято на посаду головного спеціаліста командування, шляхом укладення контракту про проходження державної служби на період дії карантину із збереженням 8 рангу державного службовця.
17.06.2021 відповідно до наказу військового комісара Старокостянтинівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки №34-ДС від 17.06.2021 ОСОБА_1 звільнено із займаної посади в зв`язку з припиненням дії контракту про проходження державної служби на період дії карантину відповідно до абзацу другого частини 1 статті 85 Закону України "Про державну службу".
09.06.2021 ОСОБА_1 повідомлено про те, що у зв`язку з проведенням організаційних заходів посада, яку вона обіймає, підлягає скороченню і попереджено про вивільнення із займаної посади.
Відповідно до наказу військового комісара Старокостянтинівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки №34 від 17.06.2021 ОСОБА_1 прийнята на державну службу з 18.06.2021 на посаду головного спеціаліста командування (ОС-080816) із збереженням восьмого рангу державного службовця як переможця конкурсу на заміщення вакантних посад Старокостянтинівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
18.06.2021 позивач повідомлена про те, що у зв`язку з проведенням організаційних заходів посада, яку вона обіймає, підлягає скороченню.
Відповідне попередження здійснено на виконання наказу військового комісара Старокостянтинівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки №104 "Про проведення організаційних заходів у Старокостянтинівському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки", відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 07.06.2021 №321/1/дск, згідно із якими, Старокостянтинівський об`єднаний міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки переформовують у Перший відділ Хмельницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Наказом військового комісара Старокостянтинівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки №40-ДС від 13.07.2021    ОСОБА_1 звільнена з посади головного спеціаліста командування (ОС-080816) з 13.07.2021, у зв`язку з скороченням штату державних службовців (пункт 1 частина 1 статті 87 Закону України "Про державну службу").
Вважаючи наказ незаконним та таким, що порушує її конституційні права, позивач звернулася до суду з цим позовом.
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина 6 ст. 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 889-VIII).
Згідно з ч.ч. 2-3 ст. 5 Закону № 889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Крім того, ч.  2 цієї норми встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
В силу п. 4 ч. 1 ст. 83 Закону № 889-VIII державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону).
Приписами ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VIII визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є:
1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу;
1-1) ліквідація державного органу;
2) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування;
3) отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності;
4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.
Відповідно до ч. 3 ст. 87 Закону № 889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.
Суб`єкт призначення приймає рішення про припинення державної служби з підстав, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої цієї статті, у п`ятиденний строк з дня настання або встановлення відповідного факту.
Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення за рішенням суб`єкта призначення може бути призначений на рівнозначну або нижчу посаду державної служби, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.
При цьому відповідно до ч. 6 ст. 49-2 КЗпП вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей:
про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів;
у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті.
Отже у разі скорочення чисельності або штату держслужбовців у суб`єкта призначення не виникає обов`язку пропонувати працівнику іншу роботу, а також не підлягають врахуванню положення законодавства щодо переважного права на залишення на роботі певних категорій працівників. 
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 87 Закону № 889-VIII (в редакції до набрання чинності Законом України від 19 вересня 2019 року № 117-IX), процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначалась законодавством про працю. Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускалось лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.
Законом України від 19 вересня 2019 року № 117-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади» були внесені зміни та доповнення до Закону № 889-VIII, зокрема, відповідно до положень статті 83 Закону № 889-VIII (у редакції, що діє з 19 вересня 2019 року) державна служба припиняється: 1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону); 2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону); 3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону); 4) за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону); 5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону); 6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону); 7) у разі досягнення державним службовцем 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом; 8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади"; 9) з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (стаття 88-1 цього Закону).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VIII підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
При цьому, Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 14 січня 2020 року № 440-IX, частину третю статті 87 доповнено новим абзацом першим такого змісту: "3. Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення".
Отже, в частині припинення державної служби на підставі пунктів 1 та 1-1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» діюче на той час законодавство не передбачало обов`язку суб`єкта призначення пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби та не пов`язувало можливість припинення державної служби (звільнення державного службовця) із тим, чи було запропоновано такому службовцю іншу посаду. Фактично єдиним обов`язком, яким був обтяжений суб`єкт призначення, було попередження державного службовця про наступне звільнення у письмовій формі та не пізніше ніж за 30 календарних днів.
Однак з 06.03.2021 набрав чинності Закон України від 23.02.2021 № 1285-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення проведення конкурсів на зайняття посад державної служби та інших питань державної служби», яким викладено в новій редакції частину 3 статті 87 Закону України «Про державну службу».
Відповідно до частини 3 статті 87 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній з 06.03.2021р. та на час звільнення позивача), суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.
Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.
Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.
Таким чином, у зв`язку з внесенням змін у ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» у суб`єкта призначення виник обов`язок пропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, а його право звільнити державного службовця поставлено в пряму залежність від наявності однієї з двох умов: повинна бути відсутня можливість запропонувати відповідні посади або державний службовець відмовився від переведення на запропоновану посаду.
Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві (державній установі), незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.
Таким чином, на момент ознайомлення з попередженням про наступне звільнення та на  дату звільнення позивача з посади діяла норма, яка передбачала, що з попередженням про звільнення роботодавець одночасно повинен пропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби.
Відтак, колегія суддів відхиляє  аргумент  апелянта,  що обов`язку працевлаштування у новому органі у відповідача не було,  оскільки чинні на час попередження позивача про його вивільнення та на момент звільнення позивача діла вже відмінна редакція Закону України «Про державну службу», яка передбачала обов`язок суб`єкта призначення запропонувати всі наявні посади.
Крім того, частиною 5 статті 22 та частиною 1 статті 41 Закону України «Про державну службу» (у чинній з 25.09.2019р. редакції згідно із законом від 19.09.2019 р. №117-IX) визначено, що у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу.
Державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу:
1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби або суб`єкта призначення;
2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.
Отже, за змістом частини п`ятої статті 22 і пункту 2 частини першої статті 41 Закону України «Про державну службу» працевлаштування державного службовця у випадку реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу передбачає його переведення на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу. Переведення у такому випадку відбувається за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.
Водночас застосування законодавцем у наведених положеннях Закону України «Про державну службу» слова «може», підтверджує виключне право адміністративного розсуду суб`єкта призначення на переведення державного службовця без обов`язкового проведення конкурсу та жодним чином не увільняє його від обов`язку дотриматися процедури вивільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби у разі реорганізації державного органу.
Саме такий висновок зроблено Верховним Судом, зокрема у постановах від 20 вересня 2021 року у справі №340/221/20 та від 13 жовтня 2021 року у справі № 240/10996/20.
Так, згідно матеріалів справи, а саме наказу військового комісара Старокостянтинівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки №104 "Про проведення організаційних заходів у Старокостянтинівському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки", відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 07.06.2021 №321/1/дск, згідно із якими, Старокостянтинівський об`єднаний міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки переформовують у Перший відділ Хмельницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
09.06.2021 позивача повідомлена про те, що у зв`язку з проведенням організаційних заходів посада, яку вона обіймає, підлягає скороченню, що підтверджується підписом ОСОБА_1 про отримання.
Відповідно до директиви командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " №Д-3/дск від 09.06.2020 "Про проведення додаткових організаційних заходів з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, військовими частинами оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Старокостянтинівський об`єднаний міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки переформовано у Перший відділ Хмельницький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки з   розміщенням 1 відділу у м. Старокостянтинові Хмельницької області. Відповідно до директив скороченню підлягало 12 посад державних службовців. 
Отже, Старокостянтинівський об`єднаний міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки переформовано у Перший відділ Хмельницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
При цьому, відповідач в обґрунтування правомірності своїх дій при звільненні позивача посилається на те, що у штаті Першого відділу Хмельницького РТЦК та СП посади за ОС-080817 (юрист) не було, кількість державних службовців за списком (12 чоловік) була більша за кількість посад державної служби в новому штаті (6 посад), а також на те, що відповідно до професійної підготовки і професійної компетентності державного службовця ОСОБА_1 була відсутня можливість запропонувати їй рівнозначну посаду у першому відділі Хмельницького РТЦК та СП.
Між тим судом першої інстанції вірно встановлено, що на час прийняття наказу військового комісара Старокостянтинівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки №40-ДС від 13.07.2021 щодо звільнення ОСОБА_1 , позивачу не було запропоновано жодної посади і вона, відповідно, не відмовлявся від переведення.
Таким чином, з урахуванням викладених обставин реорганізації державних органів та норм частини 5 статті 22, частини 1 статті 41, частини 3 статті 87 «Про державну службу», що позивач у разі надання ним згоди на відповідну пропозицію відповідача підлягав переведенню на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі (Першому відділі Хмельницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки), у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті),   за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець. При цьому ініціатива переведення та відповідного пропонування певних посад згідно чинних на момент звільнення норм повинна виходити саме від відповідача.
Отже,  відповідачем порушено передбачену чинним законодавством процедуру звільнення ОСОБА_1 , а тому наявні підстави для визнання протиправним та скасування спірного наказу від 13.07.2021 №40-ДС.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що порушення відповідачем установленого законом порядку звільнення позивача свідчить про незаконність такого звільнення, що в силу частин першої і другої статті 235 КЗПП України є підставою для поновлення її на попередній посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно довідки Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 02.11.2021 №9/2/10906, середньоденне грошове забезпечення позивача складає 577,47 грн. Кількість календарних днів у період вимушеного прогулу позивача (з 14.07.2021 по 08.12.2021) складає 104 робочих дні, а тому середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу за період з 14.07.2021 по 08.12.2021 становить 60056,88 грн.
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції  в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315,  316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.