Справа № 461/7198/21                                Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф. 
Провадження № 22-ц/811/479/22                 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О. 
Категорія: 39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 серпня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Івасюти М.В. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» на додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 грудня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

у листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг», за участі третіх осіб – Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука Володимира Ігоровича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
В обгрунтування заяви покликається на те, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 18 листопада 2021 року його позов задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Созановою Оленою Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за № 2131 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» заборгованості в сумі 33 150.00 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 908 грн. та 454 грн. витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме подання заяви про забезпечення позову. Стверджує, що 10 серпня 2021 року між ним та адвокатом Усачуком Андрієм Васильовичем укладено договір доручення на представництво інтересів та надання правничої (правової) допомоги, а в подальшому між ними укладено ще й додаткову угоду № 1 до договору. Зазначає, що під час розгляду справи в суді йому надано відповідну правову допомогу, що полягала в складанні позовної заяви, заяви про забезпечення позову, клопотань та письмових пояснень, а також участь в судових засіданнях. Вказує, що умовами договору передбачено, що загальна вартість наданих послуг з правничої допомоги складає 10 000 грн., відтак за час розгляду справи він поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., які належать до судових витрат, що підлягають розподілу між сторонами. З наведених підстав просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» на корить ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
Додатковим рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10 грудня 2021 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» на корить ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
Додаткове рішення суду оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг»,в апеляційній скарзі покликається на те, що додаткове рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Апелянт стверджує, що копії доказів, що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи, однак позивачем не долучено доказів направлення відповідної заяви про стягнення витрат на правничу допомогу учасникам справи. Зазначає, що за відсутності опису вкладень до відправлення фіскальний чек не може бути належним доказом відправлення заяви, оскільки не містить відомостей про те, що особам, які у ньому зазначені було направлено саме зазначений документ. Крім того, вручення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу ТзОВ «Ум Факторинг» було неможливим, оскільки у назві адресата було допущено помилку. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення учасників справи про дату час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі. Вважає, що укладений договір не є договором про надання правничої допомоги в розумінні ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а є договором доручення за ЦК України, тому незрозумілим є те, чому в рахунок на оплату за договором доручення включені послуги, які не включені до обов`язків адвоката за вищезазначеним договором. Наголошує, що заявник має право на компенсацію судових витрат, лише якщо доведе, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їхній розмір обгрунтованим, однак гонорар в розмірі 10 000 грн. не відповідає критерію реальності адвокатських витрат, їх необхідності та розумності їхнього розміру, є неспівмірним зі складністю справи та часом, витраченим адвокатом на надання правничої допомоги, а тому витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню. Звертає увагу, що в акті приймання-передачі наданих послуг зазначено лише одну послугу, а саме, послугу у сфері права, яка не передбачена умовами договору. З наведених підстав просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким зменшити розмір відшкодування витрат на правничу допомогу до 1003.65 грн. 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року про відкриття апеляційного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» на додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 грудня 2021 року вирішено розглядати без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» на додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 грудня 2021 року призначено на 16 год. 00 хв. 25 липня 2022 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
25 липня 2022 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи.
Враховуючи, що розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, клопотання представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи не підлягає до задоволення. 
Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Оскільки текст постанови складено 04 серпня 2022 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 25 липня 2022 року, датою ухвалення постанови є саме 04 серпня 2022 року.
З апеляційної скарги вбачається, що додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 грудня 2021 року оскаржується лише в частині визначення розміру витрат на правничу допомогу, відтак законність та обгрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в іншій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Задовольняючи заяву про стягнення витрат на правничу допомогу та ухвалюючи додаткове рішення у справі, суд першої інстанції виходивз того, що усі дії, вчинені представником позивача в межах розгляду даної справи є правничою допомогою, відповідають критеріям дійсності та необхідності задля захисту прав та інтересів позивача, а тому витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав договір доручення на представництво інтересів та надання правничої допомоги від 10 серпня 2021 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Усачуком Андрієм Васильовичем, додаткову угоду № 1 до доручення на представництво інтересів та надання правничої допомоги від 10 серпня 2021 року, рахунок-фактуру № 12 від 19 листопада 2021 року та акт приймання наданих послуг № 13 від 19 листопада 2021 року.
За умовами договору доручення на представництво інтересів та надання правничої допомоги від 10 серпня 2021 року адвокат уповноважений надавати правничу (правову) допомогу та представляти інтереси клієнта в судах будь-якої інстанції, включаючи загальні, господарські, адміністративні, а також третейські суди.
Відповідно до п. 7 договору доручення на представництво інтересів та надання правничої допомоги від 10 серпня 2021 року обсяг та вартість виконаних за даним договором доручень фіксується в акті (-ах) приймання наданих послуг, що підписується сторонами або їх повноважними представниками.
01 вересня 2021 року ОСОБА_1 та адвокат Усачук А.В. уклали додаткову угоду № 1 до доручення на представництво інтересів та надання правничої допомоги від 10 серпня 2021 року, якою змінено/доповнено п. 7 договору доручення на представництво інтересів та надання правничої допомоги від 10 серпня 2021 року.
Відповідно до п. 7.3 договору сторони погодили, що відповідно до приписів Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар адвоката обчислюється у фіксованому розмірі за підготовку та ведення конкретної судової справи.
Обсяг послуг, що надаються адвокатом, визначено в п. 7.4 договору, в тому числі збирання та опрацювання матеріалів, необхідних для оскарження спірного виконавчого напису нотаріуса, аналіз чинної судової практики щодо даної категорії справ, надання усних та письмових консультативних послуг з приводу представництва інтересів клієнта в суді, підготовка всіх необхідних процесуальних документів, представництво інтересів клієнта в судових засіданнях.
Пунктом 7.5 договору передбачено, що вартість послуг, що надаються адвокатом в обсязі, визначеному п. 7.4 договору становить 10 000 грн.
Актом приймання наданих послуг № 13 від 19 листопада 2021 року підтверджується надання ОСОБА_1 правничої допомоги в обсязі, передбаченому п. 7.4 договору про надання правової допомоги, та зазначена вартість наданих послуг з правничої допомоги в розмірі 10 000 грн.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Аналогічний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
В позовній заяві позивачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які він очікує понести під час розгляду справи, зазначивши суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
Однак матеріали справи не містять клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат відсутні.
Враховуючи, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 18 листопада 2021 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , під час розгляду справи позивач користувався послугами з правничої допомоги, наданими адвокатом Усачуком А.В., у зв`язку з чим поніс витрати на правничу допомогу, розмір яких є фіксованим в сумі 10 000 грн., що визначено в договорі доручення на представництво інтересів та надання правничої допомоги від 10 серпня 2021 року, відповідач не звертався із заявою про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на правничу допомогу в повному обсязі в розмірі 10 000 грн.
Доводи апеляційної скарги про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» не повідомлено належним чином про дату, час та місце судового засідання, на якому розглядалося питання про ухвалення додаткового рішення у справі є безпідставними, оскільки виклик сторін в судове засідання для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення не є обов`язковим відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, якою передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Аналогічна правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2021 року у справі № 645/396/20.
Покликання апелянта на те, що його будо позбавлено права на подання заяви про зменшення судових витрат не заслуговують на увагу, оскільки на виконання вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем в позовній заяві надано орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., які він очікує понести під час розгляду справи.
Копія позовної заяви отримана ТзОВ «Ум Факторинг», що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 55), відтак відповідачу було відомо про витрати, які позивач очікує понести на правничу допомогу, та імовірність їх стягнення з відповідача у разі задоволення позовних вимог, однак своїм правом на подання заяви про зменшення таких витрат ТзОВ «Ум Факторинг» не скористалося та відповідної заяви не подавало.
Доводи апелянта про те, що позивачем не доведено кількість часу, який було витрачено адвокатом на надання правничої допомоги, а загальний час на участь в судовому засіданні менше однієї години, що є неспівмірним із заявленою сумою гонорару, не можуть братися до уваги, оскільки умовами доручення на представництво інтересів та надання правничої допомоги від 10 серпня 2021 року передбачено фіксований розмір гонорару адвоката в сумі 10 000 грн., який не залежить від кількості витраченого адвокатом часу на надання правничої допомоги. 
Відповідно до умов договору доручення на представництво інтересів та надання правничої допомоги від 10 серпня 2021 року правнича допомога адвоката полягала не тільки в участі в судових засіданнях, але й надання інших видів послуг з правничої допомоги, а саме, збирання та опрацювання матеріалів, необхідних для оскарження спірного виконавчого напису нотаріуса, аналіз чинної судової практики щодо даної категорії справ, надання усних та письмових консультативних послуг з приводу представництва інтересів клієнта в суді, підготовка всіх необхідних процесуальних документів, про що зазначено в акті приймання наданих послуг № 13 від 19 листопада 2021 року.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 грудня 2021 року – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Постанова складена 04.08.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 

Судді: О.М. Ванівський 

Р.П. Цяцяк