ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2022 року	Львів	Справа № 140/8546/21 пров. № А/857/2127/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р. Й.,
суддів                                                                       Гуляка В. В.,
                                                                                 Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року (прийняте у м. Луцьку суддею Плахтій Н. Б. за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні) в адміністративній справі № 140/8546/21 за позовом ОСОБА_1 до Любешівської селищної ради Волинської області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

                                                    В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив визнати протиправним і скасувати рішення Любешівської селищної ради від 22.07.2021 № 12/33 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування сушильної камери у селі Залізниця гр. ОСОБА_1 », яким відмовлено у задоволенні його клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності; зобов`язати надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування сушильної камери у селі Залізниця, орієнтовною площею 1 га за його клопотанням від 22.06.2021.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 22.06.2021 він подав до Любешівської селищної ради клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності (у порядку передбаченому ст. 123 Земельного кодексу України), яке мотивовано тим, що рішенням сесії сьомого скликання Любешівської селищної ради від 25.03.2020 за № 2-39/19 було затверджено містобудівну документацію «Зміну функціонального призначення території господарського двору з детальним планом території земельної ділянки в районі вулиць Молодіжна, Берегова, провулок Циганиха у с. Залізниця Любешівського району Волинської області», загальною площею 58,03 га, у тому числі територія охоплена ДПТ становить 39,01 га.
Зазначає, що він побудував будівлю сушильної камери по пров. Циганихи б/н у с. Залізниця, за що сплатив відповідні штрафні платежі. Факт знаходження цієї будівлі по пров.Циганихи б/н у с. Залізниця стверджується:
- актом від 25 лютого 2019 року за № 21А, складеним за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності відповідно до котрого встановлено, що громадянин ОСОБА_1  з липня 2018 року по лютий 2019 року без документів, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, без проектної документації на будівництво будівлі сушильної камери, без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що за класом наслідків (відповідності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI) до Управління ДАБІ у Волинській області, самочинно розпочав виконання будівельних робіт з будівництва будівлі сушильної камери та збудував будівлю сушильної камери. Будівля розміщена на земельній ділянці колишнього радгоспного двору;
- приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 25.02.2019, відповідно до котрого було зобов`язано його привести об`єкт будівництва у відповідності до вимог діючого містобудівного законодавства України.
Вважає, що усі вищезазначені документи, які були видані Управлінням ДАБІ, засвідчують той факт, що будівля сушильної камери по АДРЕСА_1 побудована ним, тобто є його власністю. Усі штрафи сплачено.
Окрім цього посилається на те, що не має змоги виконати приписи інспекційної установи, а саме: оформити документи щодо введення даного об`єкту в експлуатацію в силу того, що земельна ділянка не перебуває у його власності чи принаймні у його користуванні.
Після винесення сесією рішення про затвердження містобудівної документації: «Зміни функціонального призначення території господарського двору з детальним планом території земельної ділянки в районі АДРЕСА_1 », загальною площею 58,03 га у тому числі територія охоплена ДПТ становить 39,01 га, виникла можливість у наданні в користування зазначеної земельної ділянки з попереднім встановленням меж такої ділянки. В першу чергу дані дії потрібно вчинити по відношенню до власників приміщень, які розташовані на такій земельній ділянці, одним із власником котрого є він. З цією метою він і подав вищезазначене клопотання. Позивач вважає, що тим самим прогарантував своєчасне проведення орендної плати за користування земельною ділянкою.
Вказує, що 05.08.2021 за допомогою засобів поштового зв`язку ним було отримано супровідний лист від 27.07.2021 за № Д-711 від Любешівської селищної ради та саме відмовне рішення №12/33 від 22.07.2021 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування сушильної камери у селі Залізниця гр. ОСОБА_1 », відповідно до якого селищна рада вирішила відмовити у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1 га на території колишнього господарського двору у селі Залізниця для обслуговування самочинно збудованої будівлі сушильної камери у зв`язку з відсутністю права власності заявника на самочинно збудовану будівлю та через те, що надання такого дозволу суперечитиме вимогам статті 134 Земельного кодексу України (далі також ЗК України).
Вважає оскаржуване рішення необґрунтованим і немотивованим, позаяк у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки відмовлено з підстав, які не передбачені нормами ЗК України. Разом з тим, позивач посилається на те, що не приховує самочинно збудоване приміщення, та бажає його узаконити, проте для того, щоб розпочати цей процес, необхідно мати земельну ділянку на праві власності чи хоча б у користуванні.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає рішення суду першої інстанції прийнятим за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. 
Вимоги апеляційної скарги фактично обґрунтовує тими ж доводами що й вимоги позовної заяви.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 25.03.2020 Любешівською селищною радою прийнято рішення за № 2-39/19 «Про затвердження «Зміни функціонального призначення території господарського двору з детальним планом території земельної ділянки в районі АДРЕСА_1 », яким затверджено містобудівну документацію «Зміну функціонального призначення території господарського двору з детальним планом території земельної ділянки в районі АДРЕСА_1 », загальною площею 58,03 га, у тому числі територія охоплена ДПТ становить 39,01 га (а. с. 11).
22.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з клопотанням, в якому просив надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності (у порядку передбаченому ст. 123 Земельного кодексу України), у якому просив надати дозвіл на розробку проекту щодо відведення та встановлення меж земельної ділянки, що зазначена на детальному плані під № 7, де знаходиться будівля, а саме «Будівля сушильної камери по пров.Циганихи б/н у с.Залізниця», котра була зафіксована управлінням ДАБІ у Волинській області. До заяви було додано копії акта управління ДАБІ від 25.02.2019 за № 21А; припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 25.02.2019; детальний план території земельної ділянки з поміткою, де знаходиться «Будівля сушильної камери по АДРЕСА_1 »; витяг з детального плану території земельної ділянки з поміткою, де знаходиться «Будівля сушильної камери по АДРЕСА_1 » (а.с. 6 - 8, 12 - 18).
Рішенням селищної ради від 22.07.2021 № 12/33 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування сушильної камери у селі Залізниця гр. ОСОБА_1 » відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку, проекту землеустрою щодо відведення земельної, ділянки орієнтовною площею 1 га на території колишнього господарського двору в селі Залізниця для обслуговування самочинно збудованої будівлі сушильної камери у зв`язку з відсутністю права власності заявника на самочинно збудовану будівлю та через те, що надання такого дозволу суперечитиме вимогам статті 134 Земельного кодексу України (а.с. 10).

Вважаючи, вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції мотивував його тим, що спірне рішення Любешівської селищної ради про відмову у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з відсутністю права власності на самочинно збудовану будівлю прийнято відповідно до вимог ЗК України, оскільки підстави для розгляду поданого ОСОБА_1 клопотання в порядку статті 123 ЗК України відсутні.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду і розгляду справи), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 3 ЗК України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Згідно з пунктами «а», «б» статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Частинами першою, другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Так, згідно з положенням абзацу першого частини першої, частини другої, абзаців першого, другого частини третьої статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Частинами другою та третьою статті 124 ЗК України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Частиною першою статті 134 ЗК України визначено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі:
розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

З наведеного видно, що в порядку статті 123 ЗК України передаються в користування земельні ділянки, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. 
В усіх інших випадках передача земельних ділянок в користування (оренду) здійснюється на конкурентних засадах за результатами земельних торгів.

Як видно з матеріалів справи, позивач не надав доказів, які б підтверджували факт наявності права власності у нього на сушильну камеру у селі Залізниця, що б давало підстави стверджувати про можливість застосування до спірних правовідносин норм статті 134 ЗК України, а саме правомірності передачі земельної ділянки власнику нерухомого майна без проведення земельних торгів.
Отже, з урахуванням встановлених обставин у справі та за відсутності у позивача документів, що підтверджують право власності у нього на сушильну камеру у селі Залізниця, колегія суддів вважає що до спірних правовідносин необхідно застосовувати приписи частин другої, третьої статті 124 та частини першої статті 134 ЗК України, які встановлюють, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами земельних торгів.

Інші зазначені апелянтом доводи та обставини справи на законність рішення суду не впливають, а також не мають юридичного значення для спірних правовідносин.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.   

Керуючись ст.ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                  П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року в адміністративній справі № 140/8546/21 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин