ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року	Львів	Справа № 460/12089/21 пров. № А/857/1982/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
за участі секретаря судового засідання:           Приступи Р.Л. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області, 
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року (суддя – Зозуля Д.П., час ухвалення – не зазначений, місце ухвалення – м.Рівне, дата складання повного тексту – 14.12.2021), 
в адміністративній справі №460/12089/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівне-Агротехніка» до Головного управління ДПС у Рівненській області, Державної податкової служби України, 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

                                                             встановив:

У серпні 2021 року позивач ТОВ «Рівне-Агротехніка» звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів ГУ ДПС у Рівненській області (далі також відповідач-1) та ДПС України (далі також відповідач-2), в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ГУ ДПС у Рівненській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) від 18.06.2021 №2782502/38794742 про відмову в реєстрації податкової накладної ТОВ «Рівне-Агротехніка»  від 05.05.2021 №1 в ЄРПН; 2) зобов`язати ДПС України зареєструвати податкову накладну ТОВ «Рівне-Агротехніка» від 05.05.2021 №1 у ЄРПН; 3) витрати по справі покласти на відповідача. 
Відповідачі позовних вимог не визнали, в суді першої інстанції подали спільний відзив на позовну заяву. Просили відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Головного управління ДПС у Рівненській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, від 18.06.2021 №2782502/38794742 про відмову в реєстрації податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівне-Агротехніка"  від 05.05.2021 №1 у Єдиному реєстрі податкових накладних. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівне-Агротехніка" від 05.05.2021 року  №1 у Єдиному реєстрі податкових накладних, днем її подання на реєстрацію. Стягнуто на користь ТОВ "Рівне-Агротехніка" за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ ДПС у Рівненській області судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2270,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9700,00 грн.. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач ГУ ДПС у Рівненській області та оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що судом неправильно та неповно дослідженого докази та встановлено обставини у справі, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення та є підставою для його скасування з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом не враховано, що право платника податку на реєстрацію податкової накладної у випадку її зупинення реалізується шляхом подання контролюючому органу документів з поясненнями, які підтверджують відомості, зазначені у поясненні та розкривають зміст господарської операції. Обов`язок довести реальність господарської операції покладається на платника податку шляхом подання належних та допустимих документів. Первинні документи, подані платником податків, мають відповідати Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Також вказує скаржник, що судом не враховано, що долучений позивачем до матеріалів справи перелік копій документів не відповідає переліку документів, наданих контролюючому органу разом із поясненнями на підтвердження господарських операцій та є значно розширеним. Судом при дослідженні правомірності оскаржуваних рішень про відмову в реєстрації податкової накладної та про розгляд скарги позивача комісією центрального рівня підлягають врахуванню лише документи, що подавались платником податків безпосередньо суб`єктам владних повноважень, які приймали відповідні рішення. Судом не враховано, що інформація, зазначена у податковій накладній №1 від 05.05.2021 року, позивачем не підтверджена відповідачу-1 в рамках процедури реєстрації такої накладної, що свідчить про невірне встановлення обставин справи. ТОВ "Рівне Агротехніка" 30.04.2021 року включено в Журнал ризикових платників за критерієм 8 «у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування» на підставі інформації наданої управлінням з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Рівненській області за №101/17-00-08-01-12 від 30.04.2021 року. За даними ЄРПН та митниці встановлено, що протягом 2018-2020 років TOB "Рівне - Агротехніка" здійснювало придбання сільськогосподарської та іншої спеціальної техніки (комбайни, трактора, жатки, обприскувачі, сівалки, тягачі, напівпричепи, автонавантажувачі, тощо) як на території України, так і за її межами, та їх реалізацію, а також надавало техніку в оренду. При цьому, за результатами відпрацювання ТОВ "Рівне-Агротехніка" з використанням інформації, отриманої у відповідь на надісланий запит від Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, стосовно встановлення протягом 2018-2020 років на реєстраційний облік сільськогосподарської техніки, імпортованої підприємством, виявлено 6 одиниць такої техніки, щодо якої відсутня інформація про встановлення на облік або про подальшу реалізацію. Загальна фактурна вартість даної техніки становить 9842965 грн. (сума ПДВ 1,97 млн. грн.). Отже, вбачаються ознаки ризиковості ведення діяльності ТОВ "Рівне-Агротехніка". За результати розгляду питання Комісією ГУ ДПС у Рівненській області прийнято рішення від 30.04.2021 року №24006 про відповідність критеріям ризиковості платника. Що стосується квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної, то у такій, на переконання скаржника, зазначається лише пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, оскільки перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН визначений п.5 Порядку №520. Відповідність критеріям ризиковості має бути спростовано платником податків шляхом подання на вимогу податкового органу переліку документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, і лише ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 Порядку №520 або надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства, є підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування. Зокрема, відповідно до квитанції №9142608363 від 31.05.2021 про зупинення реєстрації ПН вказано на відповідність її п.8 Критеріїв ризиковості платника податків та запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної у ПН. ТОВ «Рівне-Агротехніка» було направлено контролюючому органу повідомлення від 17.07.2021 за №3 про подання пояснень та копій документів, однак платником не надано повного пакету документів, передбачених пунктом 5 Порядку №520. Не розкрито ні суті господарської операції, ні документально наданих пояснень щодо обставин її вчинення. Зауважує апелянт, що долучені до позовної заяви додаткові не спростують правомірності рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 05.05.2021 та не можуть слугувати належним доказом неправомірності оспорюваного рішення. За наведеного вважає апелянт рішення Комісії обґрунтованим, що відповідає нормам чинного законодавства. Не погоджується апелянт і з рішенням суду першої інстанції в частині зобов`язання зареєструвати податкову накладну №1 від 05.05.2021, вважаючи таку вимогу передчасною, в той час як належним способом захисту порушеного права є зобов`язання ДПС України повторно розглянути питання щодо реєстрації податкової накладної у порядку, з урахуванням висновків суду у цьому рішенні. Також апелянт не погодився із висновками суду першої інстанції щодо стягнення судових витрат в сумі 9700,00 грн., вказуючи, що судом не надано належної оцінки доказам розміру та обґрунтованості витрат, пов`язаних розглядом цієї справи. Вважає скаржник, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 9700 грн. є надмірним, неспівмірним із складністю справи та фактичним обсягом наданих адвокатом послуг. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 14.12.2021 року та ухвалити нове судове рішення по справі, яким в позові відмовити повністю. 
Позивач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, у якому висловив незгоду із її доводами та вимогами, вважаючи, що такі не спростовують правильні висновки суду першої інстанції. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене нею рішення суду залишити без змін. В порядку абз.2 ч.7 ст.139 КАС України позивач зробив заяву про розподіл судових витрат за розгляд даної справи в суді апеляційної інстанції, зокрема, щодо витрат на надання правничої допомоги, які орієнтовано складатимуть 4000,00 грн.. 
Також позивач звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про розподіл судових витрат, у якій просить судові витрати в розмірі 4000,00 грн. витрат на правову допомогу, пов`язані з розглядом апеляційної скарги по даній справі стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задоволити частково, з врахуванням наступного. 

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ТОВ "Рівне-Агротехніка» зареєстроване як юридична особа 18.06.2013 (код ЄДРПОУ 38794742), основний вид діяльності згідно з КВЕД 46.61 "Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням" (а.с. 13). 
15.04.2020 ТОВ "Рівне-Агротехніка" (Покупець) уклало із P.P.H.U Artur Hucaluk (Продавець) договір купівлі-продажу №FPF/48/2020, предметом продажу за яким був Б/В комбайн зернозбиральний John Deer S670i HM, 2012 року випуску, с/н: 1H0S670HCC0745521 загальною вартістю 54 000 Євро (а.с. 21). 
Перевезення вищезазначеного комбайну з Польщі до України здійснювало ТОВ  "Дедушка" по CMR 0000483 від 01.05.2020 (а.с. 26). 
Даний товар був отриманий позивачем за митною декларацією UA205030/2020/011501 від 01.05.2020 (а.с. 27). 
Комбайн зернозбиральний John Deer S670i HM, 2012 року випуску, с/н: 1H0S670HCC0745521 зберігався на орендованій позивачем у ТОВ "Рент Груп-М" стоянці згідно договору від 01.01.2020 (а.с. 37). 
28 травня 2020 між ТОВ "Рівне-Агротехніка" (Продавець) та Фермерським господарством "СМП" (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу №28/05/20 за умовами якого Продавець продає, а Покупець купує комбайн: марка John Deer S670i HM; рік випуску: 2012; заводський №1H0S670HCC0745521; повна маса: 16340 кг. Вартість товару згідно договору становить 2030000,00 грн., в тому числі ПДВ 338333,33 грн. (п.3.1. договору купівлі-продажу №28/05/20 від 28.05.2020). Покупець оплачує Продавцю вартість Товару до 15 липня 2020 року (п.3.2. договору купівлі-продажу №28/05/20 від 28.05.2020) (а.с. 14). 
ТОВ "Рівне-Агротехніка" виписало для ФГ "СМП" рахунок-фактуру №СФ-0000033 від 28.05.2020 на оплату за комбайн John Deer S670i HM (2012) без жатки на загальну суму з ПДВ 2030000,00 грн (а.с. 16). 
Оплата за придбаний комбайн була здійснена ФГ "СМП" для ТОВ "Рівне-Агротехніка" 03.04.2020 на суму 750000,00 грн., 25.06.2020 на суму 500000,00 грн., 28.04.2021 на суму 780000,00 грн., загалом 2030000,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с. 17, 18). 
Після повної оплати комбайн був переданий для ФГ "СМП" згідно видаткової накладної №РН-0000015 від 05.05.2021 та акту приймання-передачі від 05.05.2021 (а.с. 19, 20). 
05.05.2021 позивачем сформована та подана до контролюючого органу податкова накладна №1 від 05.05.2021 для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 47). 
31.05.2021 позивачем отримана квитанція №9142608363 про прийняття та зупинення реєстрації податкової накладної від 05.05.2021 року №1. У квитанції зазначено, що відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України, реєстрація ПН/РК від 05.05.2021 №1 в ЄРПН зупинена. Платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в ЄРПН, відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано товариству надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН (а.с. 48). 
17.06.2021 ТОВ "Рівне-Агротехніка" надіслана контролюючому органу пояснююча записка до повідомлення №3, яка містила пояснення та копії документів щодо податкової накладної від 05.05.2021 №1, реєстрація якої зупинена: договір купівлі-продажу №FPF/48/2020 від 15.04.2020; CMR 0000483 від 01.05.2020; митна декларація UA205030/2020/011501 від 01.05.2020; договір купівлі-продажу №28/05/20 від 28.05.2020 між ТОВ "Рівне-Агротехніка" та ФГ "СМП"; рахунок №СФ-0000033 від 28.05.2020; видаткову накладну №РН-0000015 від 05.05.2021 та акту приймання-передачі від 05.05.2021; платіжні доручення від 03.04.2020, 25.06.2020, 28.04.2021; платіжне доручення №1944 від 28.04.2020; копія акту виконаних робіт №ОУ-0000146 від 04.05.2020; платіжне доручення №1953 від 04.05.2020; договір на перевезення від 01.04.2019 року між ТОВ "Рівне-Агротехніка" та ТОВ "Дедушка"; копія рахунку №СФ-0000146 від 04.05.2020; договір від 01.01.2020 між ТОВ "Рент Груп-М" та ТОВ "Рівне-Агротехніка", акт приймання-передачі та акти виконаних робіт до нього; платіжні доручення про сплату орендної плати (а.с. 49-59). 
Рішенням Комісії ГУ ДПС у Рівненській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 18.06.2021 №2782502/38794742 відмовлено у реєстрації податкової накладної від 05.05.2021 №1 у зв`язку із ненаданням платником податків копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. Додаткова інформація: не надано оборотно-сальдової відомості по взаєморозрахунках з контрагентом. Крім того, встановлено невідповідність в наданих документах (а.с. 60). 
Не погодившись з правомірністю вказаного вище рішення, 23.06.2021 ТОВ "Рівне-Агротехніка" оскаржило його в адміністративному порядку шляхом подання відповідної скарги до ДПС України. До скарги позивачем були долучені ті самі документи, що надавалися до повідомлення №3 від 17.06.2021 (а.с. 61-70). 
Рішенням Комісії ГУ ДПС у Рівненській області від 29.06.2021 №29878/38794742/2 за результатами розгляду скарги залишено без змін рішення від 18.06.2021 №2782502/38794742, а подану скаргу позивача без задоволення (а.с. 71). 
Не погоджуючись із рішенням про відмову у реєстрації спірної податкової накладної, позивач звернувся із цим позовом до адміністративного суду. 

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не довели правомірність оскаржуваного рішення комісії від 18.06.2021 №2782502/38794742. Також суд вважав, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача ДПС України зареєструвати податкову накладну ТОВ «Рівне-Агротехніка» від 05.05.2021 №1 у ЄРПН. Крім цього суд вирішив питання щодо розподілу понесених сторонами судових витрат. 
Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, однак вважає, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання розподілу судових витрат підлягає зміні, з врахуванням наступного. 
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. 
Наведені норми означають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. 
Згідно з вимогами статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 року (далі – ПК України). 
За приписами пункту 201.10 ст.201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) та надати покупцю за його вимогою. 
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. 
Пунктом 201.7 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). 
Відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, реєстрація податкової накладної в ЄРПН може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу. 
Згідно з пунктом 74.2 статті 74 ПК України, в ЄРПН забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних в ЄРПН. 
У свою чергу, відповідно до п.12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №341) (далі - Порядок №1246), після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування (абзац 10). 
Згідно з п.17 Порядку №1246, у разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку. 
Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України. 
На виконання зазначеної норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.12.2019 №1165, якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №1165) та Порядок розгляду скарги щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. 
Згідно з п.5 Порядку №1165, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).  Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3). 
Відповідно до п.6 Порядку №1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється. 
У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється  (п.7 Порядку №1165). 
Перелік критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість міститься в Додатку 1 до Порядку №1165. 
Пунктом 8 зазначеного додатку передбачено такий критерій ризиковості платника податку на додану вартість як: у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування. 
Таким чином, пункт 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість відносить операцію до ризикових, якщо у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації ПН/РК. 
Відповідно до п.п. 10, 11 Порядку №1165, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації. 
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації. 
Наявна в матеріалах справи квитанція від 31.05.2021 №9142608363 свідчить, що підставою для зупинення реєстрації податкової накладної №1 від 05.05.2021 є відповідність її  п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано товариству надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН. 
Водночас, у квитанції про зупинення реєстрації спірної податкової накладної не було вказано конкретного переліку документів, яких було б достатньо для прийняття рішення про реєстрацію вказаної податкової накладної, що свідчить про невідповідність сформованої квитанції вимогам до таких, що визначені пунктом 11 Порядку №1165. 
Суд вірно зауважив, що у випадку не конкретизації переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції - прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної. 
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, що наведена у постановах від 22 липня 2019 року (справа №815/2985/18), від 03 червня 2021 року (справа №2040/7098/18). 
Крім того, механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначено наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року №520, яким затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - Порядок №520). 
Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку №520, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі. Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу. 
Також, пунктом 5 Порядку №520 визначено орієнтовний перелік документів, з огляду на словосполучення «може включати», необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, серед яких: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством. 
Вичерпний перелік підстав для прийняття комісією регіонального рівня рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування наведено у пункті 11 Порядку №520, а саме: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства. 
В матеріалах справи наявні відомості, що позивачем виконано вимоги контролюючого органу та надано відповідні пояснення, до яких долучено копії наявних документів, що підтверджують проведення господарських операцій. Доказів та обґрунтувань того, що подані документи складені/оформлені з порушенням вимог чинного законодавства відповідачем не наведено, судом не встановлено. 
Зазначені пояснення та додаткові документи позивачем долучені до матеріалів справи, які досліджені судом. 
Сукупність наданих позивачем первинних документів виключає сумнів щодо реальності господарської операції, а також спростовує обставини відповідності спірної податкової накладної п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. 
Суд вважає, що наданий пакет документів був достатнім для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. При цьому, якщо контролюючий орган мав на меті отримати від позивача конкретний документ/документи, то колегія суддів зауважує, що конкретний перелік таких документів може залежати, зокрема від змісту операції з постачання, суб`єктного складу її учасників, їх податкової поведінки, а тому контролюючому органу необхідно було сформувати пропозицію надати конкретний перелік необхідних документів, які б спростували сумнів щодо реєстрації поданої позивачем податкової накладної. 
У той же час, недотримання принципу правової визначеності під час зупинення реєстрації податкової накладної призвело до необізнаності платника податків щодо вичерпного переліку необхідних документів, які він повинен був надати контролюючому органу, внаслідок чого позивач не зміг належним чином виконати свої обов`язки щодо реєстрації податкової накладної та належно скористатись правом на захист. 
Попри те, зважаючи на наявність передбачених законодавством документів щодо здійснення господарських операцій між позивачем і його контрагентом, а також на факт подання таких документів контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації спірної податкової накладної. 
Суд зазначає, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного критерію оцінки ступеня ризиків, а також зазначення у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної чіткого переліку документів, чого зроблено не було. 
Покликання скаржника на те, що на момент прийняття оспорюваного рішення Комісії ГУ ДПС у Рівненській області були законні підстави для прийняття рішення про відмову у реєстрації спірної податкової накладних, оскільки позивачем не надано первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання- передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних, являються безпідставними і необґрунтованими, оскільки у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної контролюючим органом не було конкретизовано, яких саме документів не вистарчає для  виключення сумнівів та можливої реєстрації податкової накладної, що поставило платника податків у стані правової невизначеності та позбавило його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень необхідний пакет документів. 
Як свідчать матеріали справи, ТОВ «Рівне-Агротехніка» надало ГУ ДПС у Рівненській області наявні у нього документи щодо постачання товарів, у той же час, податковим органом, незважаючи на наданий позивачем пакет документів, прийнято рішення про відмову в реєстрації податкової накладної без належної перевірки комісією контролюючого органу достовірності наданих позивачем разом з поясненнями документів. 
Водночас, на переконання колегії суддів, досліджений обсяг первинних документів, наданий позивачем контролюючому органу та суду на підтвердження здійснення з контрагентами господарських операції за податковою накладною, у реєстрації якої було відмовлено, є достатнім для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН. 
На думку суду, саме лише зазначення про відсутність певних документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації ПН/РК, оскільки контролюючим органом повинно бути зазначено об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації ПН/РК з урахуванням відсутності таких документів, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку. Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є самостійною та достатньою підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. 
Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що надіслані позивачем копії первинних та інших документів повністю відображають зміст господарських операцій позивача із його контрагентом та були достатніми для прийняття податковим органом рішення про реєстрацію податкової накладної. 
Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає бездоказовими покликання відповідача (апелянта) на те, що долучений позивачем до матеріалів справи перелік копій документів не відповідає переліку документів, наданих контролюючому органу разом із поясненнями на підтвердження господарських операцій та є значно розширеним. 
З цього приводу колегією суддів, за результатами порівняльного аналізу документів, які були надані Товариством 17.06.2021 року до контролюючого органу після винесення квитанції №9142608363 від 31.05.2021 про зупинення реєстрації податкової накладної від 05.05.2021 року №1, та документів, які були надані до суду першої інстанції в цій справі, встановлено, що перелік і обсяг копій таких документів не відрізняється. При цьому, апелянтом не зазначено (не конкретизовано), які саме документи є відмінними і які саме документи із наявних в справі не були предметом дослідження контролюючого органу перед винесенням спірного рішення від 18.06.2021 №2782502/38794742 про відмову в реєстрації податкової накладної. 
Водночас, апеляційний суд зазначає, що предметом розгляду, у даному випадку, є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом. 
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржене позивачем рішення Комісії ГУ ДПС у Рівненській області, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 18.06.2021 не відповідає встановленим у ч.2 ст.2 КАС України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а відтак порушує права й охоронювані законом інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання його протиправним та скасуванню. 
Відносно доводів апеляційної скарги з покликанням на дискреційність повноважень контролюючого органу при прийнятті рішення про реєстрацію ПН/РК, вказуючи, що зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну є передчасним, колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. 
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV, суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. 
Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. 
У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень. 
Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень. 
Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації можливу поведінку (дії, бездіяльність) між альтернативами варіантами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». 
Водночас, суб`єкт владних повноважень за даних, конкретних фактичних обставин не наділений повноваженнями діяти не за законом, а на власний розсуд. 
Крім цього, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. 
Згідно з приписами пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. 
У разі надходження рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду. 
Отже, реєстрація в ЄРПН податкової накладної, реєстрацію якої попередньо було зупинено, є повноваженням Державної податкової служби України. 
Проте, обставин, які б унеможливлювали реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, судом не встановлено. 
Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення про відмову в реєстрації в ЄРПН спірної податкової накладної, ознак щодо порушення позивачем вимог законодавства щодо складення податкової накладної немає, відтак є достатні підстави для прийняття рішення про реєстрацію такої. 
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги у вказаній частині висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у вказаній частині рішення суду немає підстав для його скасування. 
Колегія суддів також враховує, що судом першої інстанції вирішено питання про розподіл понесених позивачем судових витрат у вигляді сплати судового збору і витрат на професійну правничу допомогу та апелянт (відповідач) не погодився із висновками суду щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9700 грн., які вважає надмірними, неспівмірними із складністю справи та фактичним обсягом наданих адвокатом послуг. 
Так, згідно з ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до п.1 ч.3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Згідно із абз.1 ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. 
Так, за положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. 
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, проведення експертизи, підготовки справи до розгляду зокрема, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. 
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги та витрат на підготовку експертного висновку, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні договори про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), на проведення судових експертиз, експертних досліджень та надання інших послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, проведенням експертизи, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. 
Матеріалами справи підтверджено, що розгляд справи завершено ухваленням 14.12.2021 року у справі Рівненським окружним адміністративним судом рішення, яким позов задоволено повністю. 
До закінчення судом першої інстанції розгляду справи представник позивача адвокат Грабовський В.А. звернуся із заявою про розподіл судових витрат, у якій просив судові витрати в розмірі 9700,00 грн., пов`язані з розглядом позову по даній справі стягнути на корить позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів. До заяви додано копії: Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 15.01.2021 (а.с. 101); Предметного завдання №21-08-2021 від 21.08.2021 до Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 15.01.2021 (а.с. 104); Акта здачі-приймання наданих послуг до Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 15.01.2021, складеного 22.10.2021 (а.с. 107); рахунку №01-09/2021 від 01.09.2021 виданого АБ "Віталія Грабовського" (а.с. 105); платіжного доручення №421 від 24.09.2021 (а.с. 106); свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №690 від 30.11.2009 (а.с. 108). 
Заявлені вимоги у заяві про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9700,00 грн. ґрунтуються на тому, що згідно з договором від 15.01.2021 та актом здачі-приймання наданих послуг до Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 15.01.2021 клієнту надані такі послуги: підготовка та подання позовної заяви із вимогами до ГУ ДПС у Рівненській області, ДПС України про визнання протиправним і скасування рішення про відмову в реєстрації ПН в ЄРПН – з погодинною ставкою 1000 грн. без ПДВ, витрата часу – 9 год., всього у розмірі 9000 грн; підготовка та подача до суду першої інстанції заяви про розподіл судових витрат – з погодинною ставкою 1000 грн. без ПДВ, витрата часу – 0,7 год., всього у розмірі 700 грн.. 
Вартість вищевказаних послуг адвоката становить 9700,00 грн.. Оплата за надані послуги стверджується рахунком №01-09/2021 від 01.09.2021 на суму 9700 грн. із призначенням платежу: адвокатські послуги (правнича допомога) гонорар за юридичну допомогу згідно Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 15.01.2021, предметного завдання №21-08-2021 від 21.08.2021 та платіжним дорученням №421 від 24.09.2021. 
Надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд враховує те, що ця справа за складом учасників, підставами виникнення та характером спору, позовними вимогами та обсягом досліджуваних доказів відноситься до справ незначної складності. Адміністративні справи такої категорії являються досить поширеними у судовій практиці, із уже сформованими правовими позиціями у подібних правовідносинах. Тому підготовка позовної заяви по суті у даній справі вимагала не надмірного і не значного обсягу юридичної (правової) роботи. 
При цьому, колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Колегія суддів вважає, що представником позивача адвокатом Грабовським В.А. на підготовку та подання позовної заяви із вимогами до ГУ ДПС у Рівненській області, ДПС України про визнання протиправним і скасування рішення про відмову в реєстрації ПН в ЄРПН – з погодинною ставкою 1000 грн. без ПДВ, завищено витрату часу – 9 год., оскільки як уже було вказано вище, вказана категорія справи не є складною. Достатнім часом для підготовки та подання позову у вказаній категорії справи про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у реєстрації лише однієї податкової накладної з невеликим обсягом доказової бази - є не більше 3 годин, а отже витрати на підготовку та подання позовної заяви у вказаній справі об`єктивно складають не більше 3000 грн.. Із витратами для підготовки та подачі до суду першої інстанції заяви про розподіл судових витрат у розмірі 700 грн. колегія суддів погоджується. 
Відтак, з огляду на встановлені обставини з урахування критеріїв пропорційності, значенням справи для сторони, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, на переконання апеляційного суду розмір витрат на професійну правничу допомогу необхідно зменшити до 3700 гривень. 
Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. 
На підставі положень статті 317 КАС України колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат, а саме, в абзаці четвертому резолютивної частини рішення суду формулювання «в сумі 9700 грн.» змінити формулюванням «в сумі 3700 грн.». 
Що стосується понесених стороною позивача витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, то колегією суддів враховується наступне. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача в порядку абз.2 ч.7 ст.139 КАС України зробив заяву про розподіл судових витрат за розгляд даної справи в суді апеляційної інстанції, зокрема, щодо витрат на надання правничої допомоги, які орієнтовано складатимуть 4000,00 грн.. 
У заяві про розподіл судових витрат, яка подана суду апеляційної інстанції заявлено вимогу про стягнення в користь позивача 4000 грн. витрат на правову допомогу понесену в суді апеляційної інстанції. 
На підтвердження понесення витрат у розмірі 4000,00 грн. ТОВ «Рівне-Агротехніка» надало суду копії: Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 15.01.2021; Предметного завдання №14-03-2022 до Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 15.01.2021; акта здачі-приймання наданих послуг до Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 15 січня 2021 року, складеного 06.04.2022; рахунку №06-04/2022 від 06.04.2022 виданого АБ «Віталія Грабовського»; платіжного доручення №675 від 06.04.2022. 
Колегія суддів вважає, що представником позивача адвокатом Грабовським В.А. на підготовку та подання відзиву на апеляційну скаргу – з погодинною ставкою 1000 грн. без ПДВ, завищено витрату часу – 4 год., оскільки вказана категорія справи не є складною. Крім того, із змісту відзиву на апеляційну скаргу видно, що представник позивача фактично наводить ті ж самі доводи, які були наведені у позовній заяві, тобто обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу є фактично копіюванням обґрунтувань позовної заяви, із незначними змінами. 
Таким чином, достатнім часом для підготовки та подання відзиву на апеляційну скаргу у вказаній справі є не більше 1 години, а отже витрати позивача на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, об`єктивно складають не більше 1000 грн., які підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд –                                                                 

                                                           постановив: 

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області – задоволити частково. 
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року в адміністративній справі №460/12089/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівне-Агротехніка» до Головного управління ДПС у Рівненській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – змінити в частині стягнення судових витрат, а саме, в абзаці четвертому резолютивної частини рішення суду формулювання «в сумі 9700 грн. (дев`ять тисяч сімсот гривень 00 коп.)» змінити формулюванням «в сумі 3700 грн. (три тисячі сімсот гривень 00 коп.)». 
У решта частині рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року в адміністративній справі №460/12089/21 – залишити без змін. 
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівне-Агротехніка» за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 1000 грн. (однієї тисячі гривень 00 коп.). 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови суду складено 27.04.2022 року