ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

24 травня 2022 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 739/131/22
Головуючий у першій інстанції – Іващенко А. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/630/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді: Мамонової О.Є.,
суддів: Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Новгород-Сіверська міська рада Чернігівської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником – адвокатом Костюченком Владиславом Костянтиновичем, на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на гараж, -

                                      У С Т А Н О В И В:

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 07.02.2022 позовну заяву представника позивача Костюченка В.К. в інтересах ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на гараж повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючи через свого адвоката Костюченка В.К., просить вказану ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу повернути до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що зі змісту ухвали про залишення позовної заяви без руху вбачається, що повернення позовної заяви мало місце через незгоду суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням спірних правовідносин та заявленими підставами позову (тобто, обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права охоронюваного законом інтересу, та нормативно-правовою кваліфікацією цих обставин).
Заявник вказує, що на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Отже, обставини, їх повнота, правова оцінка здійснюється судом лише в процесі розгляду справи, суд не може надавати їм оцінку на стадії прийняття позовної заяви до розгляду і приймати рішення про повернення позовної заяви внаслідок такої оцінки. Такі дії суду є свавільним обмеженням особі доступу до правосуддя.
Заявник наголошує, що позовне провадження взагалі не передбачає залучення до участі «зацікавлених осіб», як про це зазначив суд в ухвалі про залишення позову без руху, натомість, в разі потреби до справи можуть вступити треті особи в порядку передбаченому ст. 52, 53 ЦПК України.
Зазначає, що відповідно до ст. 185 ЦПК України неправильне визначення позивачем ціни позову не передбачає такого наслідку, як залишення позову без руху з наступним поверненням позовної заяви. Спосіб реагування суду на неправильне визначення позивачем ціни позову та суми судового збору передбачений ст. 176 ЦПК України. Позивачка оцінює гараж в 30 000 грн, при тому, що судовий збір сплачений з вартості гаража, який відповідає сумі 99 240 грн.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції – скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2022 року ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Костюченка В.К. звернулася до суду з позовною заявою до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, в якій просила визнати за нею право власності на гараж (територія колишнього кооперативу «Автолюбитель») за номером (машино-місце) 74.
Позов обґрунтовувала тим, що спірний гараж був збудований до серпня 1992 року на виділеній позивачці міською радою земельній ділянці, проте документи по введенню його в експлуатацію відсутні, що потягло за собою неможливість отримання нею правовстановлюючого документу. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.
Зазначала, що збудувавши гараж на виділеній їй для такого будівництва земельній ділянці, набула право власності на цей гараж в порядку, що діяв станом на час завершення будівництва, однак не може розпоряджатись належним їй нерухомим майном, через відсутність можливості внесення відповідних відомостей про право власності до державного реєстру речових прав на нерухомого майна, що свідчить про невизнання права власності на гараж державою.
Ціна позову визначена позивачкою у сумі 30 000 грн.
До позову позивачкою додано копії рішення виконавчого комітету Новгород-Сіверської Ради народних депутатів від 29.03.1990 та акту про відведення земельної ділянки від 29.05.1990, технічного паспорта на гараж (машино-місце) № НОМЕР_1 та квитанцію про сплату судового збору в сумі 992,40 грн.

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 01.02.2022 позовну заяву ОСОБА_1 , подану її адвокатом Костюченком В.К., залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 175 ЦПК України з тих підстав, що:
- позов не містить повного та належного викладу обґрунтувань із посиланням на закон з приводу того, що обраний спосіб захисту прав та інтересів позивача не суперечить закону;
- позов не містить повного викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги позову, із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини, зокрема, не зазначено у повному обсязі обставини щодо того, за яких обставин (період часу, в якому органі влади) позивач замовила виготовлення будівельного паспорта і тривалий час його очікувала; за яких обставин (на підставі яких дозвільних документів; у який період часу, де (місце події), за рахунок яких коштів, із залученням кого (яких фахівців, виконавців будівельних робіт) та із використанням чиїх будівельних матеріалів) позивач розпочала будівництво, та закінчила його у 1992 році; наявність будівельного паспорту, не зазначено чи було будівництво гаража не самочинним, чи збудований гараж відповідає вимогам державних будівельних норм, основні будівельні конструкції збудованого гаража відповідають вимогам міцності, надійності і можливості безпечної експлуатації будівлі гаража на даний час;
- позивачем не зазначено обґрунтувань та обставин, які свідчать про неможливість у позасудовому порядку захисту свого права власності на гараж, а саме можливості відновлення втрачених документів, введення в експлуатацію збудованого гаража шляхом декларування та проведення державної реєстрації прав на це майно, позовна заява не містить повного викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги позову, із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини, зокрема, не зазначено обґрунтувань та обставин про те, яким чином відповідач Новгород-Сіверська міська рада на час звернення із цим позовом порушує чи не визнає право власності на належний позивачу гараж;
- позивачем не чітко сформульовані позовні вимоги, зокрема, зі змісту позовної заяви не зрозуміло чи існує спір між сторонами, чи звертався позивач до відповідача з вказаного питання, в разі звернення яка була надана відповідь;
- позовна заява не містить даних про інших осіб, на чиї права та обов`язки впливатиме рішення у справі та можливо необхідне їх залучення у справі як сторін чи інших учасників, з огляду на наявність можливих співвласників гаража, оскільки у позивачки є сім`я (чоловік, діти), наявності чи відсутності суміжних землевласників (власників гаражів, розташованих по сусідству);
- позивач просить визнати право власності не зазначаючи, адресу, площу будівлі;
- в позовній заяві позивач зазначив, що ціну позову визначає в сумі 30 000 грн, при цьому на підтвердження правильності визначеної позивачем ціни доказів не надає.
На виконання вимог вказаної ухвали суду, сторона позивача звернулася із заявою та надала змінену позовну заяву, в якій в прохальній частині просить визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж за номером (машино-місце) 74, площею 27,3 кв. м за адресою АДРЕСА_1 (територія колишнього кооперативу «Автолюбитель»).
В заяві зазначено, що в іншій частині позовна заява відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, обставини викладені достатньо повно для ухвалення рішення у справі, а ст. 175, 185 ЦПК України заборонено залишати позовну заяву без руху та повертати її через «неповноту викладених обставин». В позовній заяві наявне обґрунтування відсутності можливості позасудового отримання позивачкою правовстановлюючого документу на гараж, оскільки такий закінчений будівництвом до 05.02.1992. В позовній заяві зазначено, що гараж не є самочинним будівництвом та до позову додані докази, які це підтверджують.
Позовне провадження не передбачає залучення до участі у справі «зацікавлених осіб», в разі потреби до справи можуть вступити треті особи в порядку, передбаченому ст. 52, 53 ЦПК України.
Позивачка оцінює гараж в 30 000 грн, при тому, що судовий збір фактично сплачений з вартості гаражу, яка відповідає вартості 99 240 грн. Суд може погодитися із зазначеною ціною позову або навести обґрунтування, що дійсна вартість гаражу площею 27,3 кв. м є більшою за 99 240 грн, визначивши суму судового збору відповідно до вимог ч. 2 ст. 176 ЦПК України, а не вимагати подання до суду звіту про оцінку майна суб`єкта оціночної діяльності в нереальні терміни, тим самим покладати на позивача додаткові фінансові витрати.

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 07.02.2022 позовну представника позивача Костюченка В.К. в інтересах ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на гараж визнано неподаною та повернуто позивачу, оскільки останнім не усунуто зазначені в ухвалі суду недоліки.

Проте з такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, зважаючи на наступне.
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.
Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суд з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).
Також у низці рішень Європейського суду з прав людини закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.
Статтею 175 ЦПК України визначені вимоги, які пред`являються до форми і змісту позовної заяви, а статтею 177 ЦПК України встановлено документи, що додаються до позовної заяви.
Статтею 176 ЦПК України врегульовано питання ціни позову, зокрема, частиною 2 встановлено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.
Суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до Закону, має право й зобов`язаний визначати суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41); від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц (пункт 50); від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54); від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 38).
Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила його суб`єктивні права, свободи чи інтереси. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
ЦПК України саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.
Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише при розгляді справи у суді першої інстанції за клопотанням самого позивача (ст. 51 ЦПК України).
Вступ у справу третіх осіб врегульовано ст. 52-53 ЦПК України.
Мотиви, за яких суддею позовну заяву залишено без руху, а саме через те, що не розкрито зміст позовних вимог, неповно викладено обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги позову, нечітке формулювання позовних вимог, відсутність даних про інших осіб, на чиї права та обов`язки впливатиме рішення у справі та не надано належного підтвердження ціни позову, не можуть бути визнані законними, оскільки, як зазначалось вище, у своєму позові сторона позивача просила визнати за нею право власності на гараж, навела обґрунтування позовних вимог, відсутності та неможливості оформлення правовстановлюючих документів у позасудовому порядку, визначила відповідача відповідно до пред`явлених позовних вимог та додала до позову відповідні наявні документи.
Ціну позову сторона позивача визначила у сумі 30 000 грн та сплатила судовий збір у сумі 992,40 грн, що фактично відповідає сумі  позову у розмірі 99 240 грн.
Остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті тощо є завданнями підготовчого провадження.
У підготовчому засіданні суд, зокрема, у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви, може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи, з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі, з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше, здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.
Розподіл судових витрат, питання їх недоплати чи переплати суд вирішує при вирішенні справи.
Апеляційний суд при вирішенні даної справи враховує, що позивачка скористалася наданим правом звернення до суду за захистом свого порушеного права і вправі розраховувати на належний захист судом.
Зважаючи на викладене, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції припустився порушення процесуальних норм та дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви, така ухвала не може бути визнана законною і обґрунтованою.
За таких обставин, ухвала Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 07.02.2022 підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 367, 374, 379 ч. 1 п. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                                     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Костюченком Владиславом Костянтиновичем, - задовольнити.
Ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2022 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча                                                                         О.Є.Мамонова

Судді                                                                                   Н.В.Висоцька

                                                                                            О.І.Онищенко