КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №756/2977/21                                  головуючий у І інстанції: Банасько І.М.
провадження 22-ц/824/1184 / 2022               доповідач: Гуль В.В.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
25 травня  2022 року                                                                                          м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
 головуючого судді: Гуля В.В.,
  суддів  Матвієнко Ю.О., Мельник Я.С.,
 
розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
АТ «КБ «Приватбанк» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва із позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між АТ «КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено договір №б/н від 02 липня 2019 року відповідно до умов якого відповідач отримав кошти у розмірі 176 000 грн грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
 
Підписання вищевказаного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.
 
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на вказаному банківському сайті.
 
АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Позичальник зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.
 
Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф і розмірі 500 грн + 5% від суми позову.
 
Відповідач своєчасно позивачу грошові кошти не повернув, відсотки за користування кредитом не сплатив, внаслідок чого станом на 30 вересня 2019 року утворилась заборгованість.
 
Просило суд, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 02.07.2019 року. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 15.12.2020 заборгованість відповідача складає 195 856,23 грн, з яких: 180831,66 грн - заборгованість за кредитом (149 824,72 грн - заборгованість за поточним тілом кредита; 31006,94 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту); 8137,35 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 6887,22 грн - заборгованість за простроченими відсотками.
 
     Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 02.07.2019 станом на 15.12.2020 у розмірі 195 856,23 грн, а також витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2 937,84 грн.      
 Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в обґрунтування якої вказував, що позивачем не було додано належних доказів на підтвердження заборгованості перед позивачем. Окрім того вказує, що матеріали справи не містять підтвердження, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг він розумів та ознайомлювався і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету, а також те, що вказані документи  на момент отримання кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Посилається на те, що подана позивачем виписка не може бути прийнята, як належний і допустимий доказ, оскільки за своєю формою не відповідає стандартам. Вказує, що розрахунок заборгованості  не є первинним бухгалтерським документом, залежить виключно від волі особи, яка його виготовляє, і відображає лише позицію сторони стосовно розміру заборгованості, жодним чином не підтверджуючи таку. 
Просив, скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2021 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено на підставі норм матеріального права та рішення та його законність підтверджується матеріалами справи, оскільки ними було надано підтвердження на отримання боржником кредитних коштів, користування ними, та надано підтвердження тому, що відповідач розумів саме на яких умовах він їх отримує. Враховуючи викладене просили рішення суду першої інстанції залишити в силі, а апеляційну  скаргу відхилити. 
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «КБ «Приватбанк» не повернуті, що свідчить про порушення його прав.
Тому Банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, процентів за користування ним.
З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне. 
З матеріалів справи вбачається, що 02.07.2019 року відповідач по справі підписав анкету-заяву та довідку про умови кредитування і Правил надання банківських послуг та підписав паспорт споживчого кредитування де зазначено процента складова та інші умови за користуванням кредиту.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві.
Відповідно до підписаної відповідачем заяви, останній ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, їх зміст розуміє, та їх положень зобов`язується неухильно дотримуватись.
Також підпис позичальника міститься на паспорті споживача кредиту в якому закріплено, зокрема строк договору, строк кредитування, мета отримання кредиту, процента ставка за користування кредитом, порядок повернення кредиту, пеня, тощо (а.с.25-28) 
За таких обставин, підписавши Анкету-заяву, банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому.
Така позиція відповідає позиції Верховного Суду у справах N 441/569/17 від 21.03.2018 року, N 755/18246/15-ц від 07.03.2018 року, 755/2720/16-ц від 06.02.2018 року, де зазначено, що підписання заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «КБ «Приватбанк», свідчить про бажання отримати кредитні кошти та підтвердження, що особа ознайомлена і погоджується з Умовами та Тарифами банку.
Відповідно до Постанови Верховного Суду по справі №755/18246/15-ц від 07.03.2018 року, встановлено, що позичальник, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил банківських послуг, приєднався до договору приєднання та погодився з його умовами. При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ним не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинні під час укладання договору.
Суд першої інстанції врахував вищевказану позицію Верховного Суду, що відповідач укладанням чи не укладанням кредитного договору не оспорював, а з розрахунку кредитної заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що позичальник частково сплачував заборгованість, користувався кредитними коштами, тобто погоджувався з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами та безпідставно послався на правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки у справі, яка переглядалася Верховним Судом боржник заперечував щодо обставин в оскаржуваній частині, якими обґрунтовувались позовні вимоги. У даній справі ці обставини боржником не заперечуються.
При цьому Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та правила були чинними під час укладення договору.
Відповідно до розрахунку наданого банком, на 15.12.2020 заборгованість відповідача складає 195 856,23 грн, з яких: 180831,66 грн - заборгованість за кредитом (149 824,72 грн - заборгованість за поточним тілом кредита; 31006,94 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту); 8137,35 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 6887,22 грн - заборгованість за простроченими відсотками
До позову додано роздруківку витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, яка містить підпис відповідача, який вказує на ознайомлення саме з цими за змістом Умовами та Правилами надання банківських послуг в Приватбанку. 
Вказаний витяг в розділі «Тарифи» має опис відкриття карткового рахунку, та має підпис відповідача, який вказує, що саме вказаний вид карткового рахунку був обраний відповідачем, та свідчить про ознайомленняіз цими тарифами.
Також підпис позичальника міститься на паспорті споживчого кредиту, в якому закріплено, зокрема строк договору, строк кредитування, мета отримання кредиту, процента ставка за користуванням кредиту, процентна ставка за користування кредитними коштами, порядок повернення кредиту, пеня тощо (а.с.25-28).
За нормами ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
 
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
 
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).
 
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
 
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
 
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
 
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
 
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
 
Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
 
10 липня 2019 року ОСОБА_1  ознайомився і підписав Умови та правила надання банківських послуг «Тарифи» .
 
Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами,та в Умовах та правилах надання банківських послуг «Тарифи» вказані всі правила та тарифи надання банківських послуг до даному картковому рахунку.
 
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами.
 
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 02 липня 2019 року, посилався на Витяг, Довідку з умовами з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», та на підписаний паспорт споживчого кредиту в якому закріплено, зокрема строк договору, строк кредитування, мета отримання кредиту, процента ставка за користування кредитними коштами, порядок повернення кредиту, пеня тощо.
 
Матеріали справи містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
 
За таких обставин та з наданими підтвердженнями про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг,наявності підписаної анкети-заяви, наявність паспорта споживчого кредиту, домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Довідка, підпис в паспорту  споживчого кредиту, Витяг з Тарифів та Витяг з Умов можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
 
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17).
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
 
Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
 
Частинами 1,2 ст.83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
 
Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
Належних, допустимих та достатніх доказів у контексті вище перелічених норм законодавства щодо виникнення між позивачем та відповідачем зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених позивачем, суду позивачем було надано. 
 
Надані позивачем «Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку» є частиною договору. 
 
Враховуючи вище викладене та активне користування відповідачем кредитниим коштами, не оскарження укладеного договору в судовому порядку, підписання анкети-заявки та приєднання до Умов користування кредитними коштами та  паспорту споживача кредиту, наявні всі умови вважати, що відповідач отримавши кредитні кошти розумів всі умови користування кредитними коштами, що підвтержується матеріалами справи. 
 
 Стосовно доводів апеляційної скарги про не відповідність наданої банком виписки по рахунку і розрахунку колегія суддів зазначає наступне.
 
Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 р. № 578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: • касові, банківські документи; • повідомлення банків; • виписки банків: • корінці квитанцій і касових чекових книжок.
 
Щодо належності наданого Банком Розрахунку заборгованості як доказу в даній категорії справ дійшов і Верховний Суд у своїй постанові від 14.08.2019 року по справі № 755/1898/16-ц.
 
Окрім іншого відповідач по справі оспорюючи заборгованість по наданому кредиту не надав суду розрахунків, якіб спростовували наявність заборгованості перед позивачем.
 
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
 
Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.
 
Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд,
 
                                                         постановив:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення. 
 
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2021 року   залишити без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.
 
 Головуючий
 
Судді