УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
23 травня 2022 року
м. Київ
справа № 991/8555/21
провадження № 51-1465ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 09 лютого 2022 року, якою відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01 лютого 2022 року.
 
Суть питання
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01 лютого 2022 року залишено без розгляду заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду скарги ОСОБА_4 на постанову детектива НАБУ про закриття кримінального провадження № 42021000000000641 від 24 березня 2021 року. 
ОСОБА_4 , не погоджуючись із вищевказаною ухвалою слідчого судді, подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 09 лютого 2022 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 .
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перевірку ухвали апеляційного суду в касаційному порядку у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та просить скасувати вищевказане судове рішення і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Стверджує, що суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_6 не мав права ухвалювати рішення за його апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01 лютого 2022 року, оскільки раніше брав участь у розгляді апеляційної скарги в межах кримінального провадження 
№ 52017000000000434 (справа № 761/16104/18, провадження № 11-п/991/177/19), яке, на думку скаржника, пов`язане з кримінальним провадженням 
№ 42021000000000641, в межах якого він оскаржував ухвалу слідчого судді від 01 лютого 2022 року.Вважає, що суд апеляційної інстанції ухвалив незаконне рішення щодо відмови у відкритті провадження за його апеляційною скаргою. При цьому зазначає, що хоча ст. 309 Кримінального процесуального кодексу України 
(далі – КПК) не передбачено можливості оскарження ухвали за наслідками розгляду заяви про відвід слідчого судді, однак, зважаючи на істотні порушення, допущені слідчим суддею під час вирішення заяви про відвід, апеляційний суд, посилаючись на ч. 6 ст. 9 КПК, зобов`язаний був переглянути ухвалу слідчого судді від 01 лютого 2022 року, якою залишено без розгляду заяву про відвід. Таким чином, скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції порушив ряд загальних засад кримінального провадження. 
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги та надану копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 слід відмовити, виходячи з такого.
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення. 
За правовою позицією Конституційного Суду України (Рішення від 08 квітня 
2015 року № 3-рп/2015), згідно з Конституцією України допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України; переслідувати легітимну мету; бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим. У разі обмеження права на оскарження судових рішень законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію права на судовий захист і не порушувати сутнісний зміст такого права.
Такі обмеження права на апеляційне оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування встановлені законодавцем у змісті статей 309, 392 КПК.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження. У зв`язку з цим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (див., наприклад, постанову Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у справі № 494/6/18). 
У постановах від 17 жовтня 2018 року (справа № 646/5552/17) і від 28 лютого 
2019 року (справа № 161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження)». 
Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, викладено в частинах 1 та 2 ст. 309 КПК. Це ухвали, які стосуються обмеження свободи та особистої недоторканності, застосування застави, арешту майна, тимчасового доступу до деяких речей і документів, відсторонення від посади, а також ухвали про відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування, закриття кримінального провадження на підставі ч. 9 ст. 284 КПК, про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.І цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню 
в апеляційному порядку.
Як убачається з долученої до касаційної скарги копіїсудового рішення, Макода В. Є. подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, якою залишено без розгляду заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду скарги ОСОБА_4 на постанову детектива НАБУ про закриття кримінального провадження 
№ 42021000000000641 від 24 березня 2021 року, тобто на судове рішення слідчого судді, апеляційне оскарження якого не передбачено ст. 309 КПК.
Тому суддя апеляційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК не підлягає апеляційному оскарженню, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 цього Кодексуправомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою апелянта.
Вказане узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду 
(див., наприклад, ухвали Верховного Суду від 09 грудня 2019 року (провадження 
№ 51-6124ск19), від28 січня 2020 року (провадження № 51-2991ск 19), від 14 вересня 2021 року(провадження № 51-4452 ск 21). 
Крім того, неспроможними є доводи ОСОБА_4 про те, що суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_6 не мав права ухвалювати рішення за його апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01 лютого 2022 року, оскільки він раніше брав участь в розгляді апеляційної скарги в межах кримінального провадження № 52017000000000434 (справа
№ 761/16104/18, провадження № 11-п/991/177/19), яке, на думку скаржника, пов`язане з кримінальним провадженням № 42021000000000641, в межах якого він оскаржував ухвалу слідчого судді від 01 лютого 2022 року. При цьому скаржник не деталізує суті ухваленого рішення, в якому брав участь суддя ОСОБА_6 , та не долучив його копії до касаційної скарги, а в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вказаними скаржником реквізитами наявна лише ухвала Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 19 грудня 2019 року, де членом колегії дійсно був суддя ОСОБА_6 . Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про направлення кримінального провадження 
№ 52017000000000434 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 369 КК (справа № 761/16104/19, провадження № 1-кп/991/139/19) з Вищого антикорупційного суду до іншого суду (Шевченківського районного суду м. Києва чи Голосіївського районного суду м. Києва).
Так, відповідно до вимог пунктів 1-5 ч. 1 ст. 75 КПК слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 КПК порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Згідно з положеннями частин 1—2 ст. 76 КПК суддя, який брав участь 
у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.
Отже, доводи скаржника про те, що суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_6 не мав права постановляти ухвалу від 09 лютого 2022 року, є неспроможними, зважаючи на те, що в касаційній скарзі не вказано жодних даних щодо порушення суддею приписів ст. 76 КПК про недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні.
Також, неспроможними є посилання скаржника на те, що Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду незаконно відмовила у відкритті провадження за його апеляційною скаргою, оскільки, на його думку, слідчим суддею Вищого антикорупційного суду допущено ряд істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які зобов`язували суд апеляційної інстанції відкрити провадження.
Судова практика передбачає можливість оскарження рішення слідчого судді, якого немає у вичерпному переліку,зазначеному в ст. 309 КПК, лише у випадку якщо слідчим суддею постановлено ухвалу, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами. (постанови Великої Палати Верховного Судувід 
23 травня 2018 року у справах № 237/1459/17 (провадження № 13-19кс18), 
№ 243/6674/17-к (провадження № 13-16cво18). Див. також постанову об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31 травня 2021 року 
у справі № 646/3986/19 (провадження № 51-3335кмо20).
З огляду на те, що ухвала слідчого судді, якою залишено без розгляду заяву про відвід слідчого судді  ОСОБА_5 у кримінальному провадженні 
№ 42021000000000641 від 24 березня 2021 року,постановлена в порядку, передбаченому параграфом 6 глави 3 КПК, така ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку під час досудового розслідування.
З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Крім того, доводи ОСОБА_4 щодо порушень, допущених слідчим суддею Вищого антикорупційного суду не є предметом касаційного розгляду згідно приписів статей 310, 424 КПК.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову 
у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданого до неї судового рішення не убачається підстав для задоволення скарги, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження. 
 
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 09 лютого 2022 року, якою відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_4  на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01 лютого 2022 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                          ОСОБА_3