Номер провадження: 33/813/161/22
Номер справи місцевого суду: 522/20881/21 
Головуючий у першій інстанції Русєва А.С. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        22.04.2022 року                                                                  м. Одеса

       Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Дубрянської Н.О.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000,00 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Розстрочено ОСОБА_1 виплату суми штрафу у розмірі 17000 гривень строком на 12 місяців з виплатою штрафу перші два місяці по 3500 гривень, щомісячно, решту десять місяців - рівними частинами по 1000 гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання постанови законної сили. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 454 гривні.
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_1  подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2021 року та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова суду винесена судом на підставі неповно досліджених доказів та внаслідок їх неналежної оцінки. Так, апелянт заперечує проти зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення часу керування ним автомобілем та факту перебування в указаний час за кермом автомобілю, також заперечує проти пояснень свідка ОСОБА_2 , вказуючи, що між ними виникла суперечка та свідок оговорив його. Крім того, апелянт вказує про неналежність відеозапису, що вівся поліцейським на місці події з нагрудного відеореєстратора та що приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення, як доказу. Апелянт вказує про порушення поліцейським законодавства, що регулює процедуру огляду на стан сп`яніння, зокрема апелянт наголошує, що в протоколі про адміністративне правопорушення поліцейським вказано лише дві ознаки алкогольного сп`яніння, поліцейським проведено огляд на стан сп`яніння за відсутності двох свідків, поліцейський виписав направлення на огляд ОСОБА_1 у конкретному медичному закладі з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та не зафіксував відмову ОСОБА_1 від його отримання у присутності двох свідків, поліцейський не склав у присутності двох свідків попередній акт огляду на стан сп`яніння відносно ОСОБА_1 , поліцейський сам виявив частину ознак про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, що на думку апелянта, є надуманими, та не додав цей акт до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Крім того, апелянт подавав до апеляційного суду клопотання про витребування доказів, а саме відомостей від служби «102» про отримання виклику на виїзд на місце події, а також просив суд викликати в якості свідка поліцейського, що складав протокол про адміністративне правопорушення. 
Справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 призначалась до розгляду в суді апеляційної інстанції неодноразово. Відповідно до довідки про доставку смс-повідомлення 14.04.2022 року ОСОБА_1 отримав на свій номер телефону смс-повідомлення про виклик його до судового засідання апеляційного суду, що призначене на 22.04.2022 року на 10-30 год. Також, згідно розписки (а. с. 64) 15.04.2022 року ОСОБА_1 отримав в суді судову повістку про виклик його до судового засідання апеляційного суду, що призначене на 22.04.2022 року на 10-30 год. Проте, в судове засідання апеляційного суду, що призначене на 22.04.2022 року на 10-30 год., особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, та/або його захисник не з`явились, про причини своєї неявки не повідомили, клопотань чи заяв про відкладання справи або розгляду за їхньої відсутності до суду не подавали. 
Відповідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Дослідивши уважно матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з підстав, зазначених у цій постанові.
Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Ухвалюючи постанову від 01 грудня 2021 року, суд першої інстанції виходив із доведеності матеріалами справи вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з чим апеляційний суд повністю погоджується.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №021957 від 04 жовтня 2021 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 04 жовтня 2021 року о 00 год. 20 хв. за адресою: м. Одеса, Аркадійська алея, 1, керував транспортним засобом марки «ГАЗ 2410», державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на портативний відеореєстратор № 1621. 
Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 2);
-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного поліцейським 04.10.2021 року о 00 год. 20 хв. відносно водія ОСОБА_1 про направлення його на огляд на стан сп`яніння до КНП «ОООМЦПЗ» ООР, у зв`язку з виявленими поліцейським ознаками сп`яніння: запах з порожнини рота, порушення координації рухів (а. с. 5); 
-пояснення свідка ОСОБА_2 , що наданні останнім поліцейському 04.10.2021 року, відповідно до яких ОСОБА_2 працює паркувальником на алеї Аркадійська. 03.10.2021 року в 23 год. 45 хв. він став свідком того, як автомобіль «Волга», номерний знак НОМЕР_1 , під управлінням, як встановлено, ОСОБА_1 , намагався об`їхати шлагбаум на алеї Аркадійська. У зв`язку з чим охоронці зупинили транспортний засіб і побачили, що водій був у стані сильного алкогольного сп`яніння. За кермом знаходився ОСОБА_1 (а. с. 6);
-відеозапис з портативного відео реєстратора № 1621, з якого вбачається, що 04.10.2021 року в м. Одеса по Аркадійській алеї поліцейські під час розмови з водієм ОСОБА_1 запідозрили, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували пройти йому огляд на стан сп`яніння у передбаченому законом порядку на місці зупинки або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 всіляко ухилявся від огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим поліцейським розцінено таку поведінку ОСОБА_1 , як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, після чого останньому роз`яснено про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідно складений такий протокол. Надалі поліцейський ознайомив ОСОБА_1 зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 021957 (а. с. 7).
Розглядаючи матеріали адміністративного провадження, апеляційний суд виходить із наступного.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України, що прямо передбачено п. 1.3 Правил дорожнього руху України.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено адміністративну відповідальність частиною першою статті 130 КУпАП. 
Вимоги та процедура проходження огляду на алкогольного сп`яніння, а також вимоги та процедура оформлення поліцейськими адміністративних матеріалів під час виявлення керування водієм автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, врегульовані положеннями КУпАП, зокрема ст. 266, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція від 09.11.2015 року), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок від 17.12.2008 року), Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 (далі - Інструкція від 07.11.2015 року).
За приписами статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Згідно положень розділу І Інструкції від 09.11.2015 року огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно розділу X Інструкції від 07.11.2015 року направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку від 17.12.2008 року (зі змінами).
З метою встановлення всіх обставин у справі, для повного, належного та об`єктивного розгляду справи, апеляційним судом викликано до судового засідання свідка ОСОБА_2 , який 18 лютого 2022 року будучі приведеним до присяги свідка та попередженим про кримінальну відповідальність, повідомив суду, що в ніч з 03 жовтня 2021 року на 04 жовтня 2021 року став свідком того, як водій їхав на автомобілі «Волга» на зустріч протилежному руху в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим ОСОБА_2 зробив йому зауваження та викликав поліцію та написав заяву. ОСОБА_2 вказав, що водій ОСОБА_1 був в автомобілі не один але стверджував, що автомобілем керував саме та особа, відносно якого складено протокол про адміністративне правопорушення, тобто ОСОБА_1 . Свідок ОСОБА_2 в суді підтвердив, що наявні матеріалах справи письмові пояснення надані та підписані ним особисто і відповідають дійсним обставинам, які там викладені. 
Крім того, апеляційним судом відповідно до клопотання апелянта зроблено запит до ГУНП в Одеській області щодо надання інформації про отримання виклику на виїзд на місце події поліцейського наряду.
З відповіді від 13.04.2022 року № 5/1-989, наданої Управлінням організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області, встановлено, що перевіркою інформаційного порталу Національної поліції України за період з 23-00 год. 03.10.2021 року по 07-00 год. 04.10.2021 року встановлено, що 04.10.2021 року системою зафіксовано надходження на спецлінію «102» ГУНП в Одеській області 1-го вхідного з повідомленням, яке відповідає пошуковим даним, зазначеним в запиті суду. Так, 00:00:37 год. на автоматизоване робоче місце оператора «102» надійшов вхідний виклик з абонентського номера телефона НОМЕР_2 , громадянин, який назвався працівником охорони ОСОБА_3 повідомив, що за адресою: м. Одеса, Аркадійська алея, при в`їзді під арку ними зупинений автомобіль «Волга», д. н. з. НОМЕР_1 . Водій та пасажир в стані сильного сп`яніння. Зараз їх утримує охорона, ключ забрали, просять направити наряд (а. с. 69-70). 
Також, апеляційним судом відповідно клопотання апелянта в якості свідка до судового засідання апеляційного суду викликався працівник поліції - т. в. о. командира взводу № 1 роти № 3 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_4, однак останній до суду не з`явився з огляду на відсутність такої можливості в умовах військового часу.
При цьому метою виклику працівника поліції була перевірка обставин, на які посилався захисник ОСОБА_1 адвокат Стецюк С.Б., що працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, прибув на місце о 00-07 год. 04.10.2021 року за викликом охоронця парковки, який вказував, що ще до приїзду поліції заблокував можливість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 і відібрав у нього ключ від автомобіля, але працівник поліції у протоколі про адміністративне правопорушення зазначив, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння о 00-20 год. 04.10.2021 року.
Проте враховуючи, що апеляційний суд отримав відповідь, що виклик наряду поліції з приводу керування особою автомобілем у стані сп`яніння в районі пляжу «Аркадія» в м. Одесі мав місце о 00- 00-37 год. 04.10.2021 року, фрагмент відеозапису, який здійснений поліцейським по прибуттю на місце і доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, починається о 00-07 год., факт помилкового зазначення точного часу керування транспортним засобом у складеному протоколі дійсно має місце.
Але само по собі помилкове зазначення часу керування ОСОБА_1 автомобілем в даному випадку не має вирішального значення для висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відомою у проходженні освідчення на стан алкогольного сп`яніння, оскільки даний факт підтверджується іншими доказами - показаннями свідка ОСОБА_2 , зафіксованими працівником поліції ознаками перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, дослідженим судом відеозаписом спілкування працівника поліції та ОСОБА_1 , який дійсно візуально мав перелічені працівником поліції ознаки алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження запропонованого працівником поліції огляду на стан сп`яніння. 
Відповідно до положень пунктів 24, 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.
Роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Таким чином, апеляційним судом на підставі повторного дослідження доказів, що містяться в матеріалах справи, та дослідження доказів, що здобуті в ході апеляційного провадження, зокрема і за клопотаннями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, встановлено, що 04.10.2021 року в м. Одесі по алея Аркадійська, 1, за обставин, що описані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 021957 за кермом автомобілю марки «ГАЗ 2410», державний номер НОМЕР_1 , перебував ОСОБА_1 та здійснював рух на цьому автомобілі. 
За таких обставин доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння у час, який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, не приймаються судом та розцінюються, як спроба апелянта уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. Між тим, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 021957 зазначено час, коли поліцейськими зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, що в даному випадку не спростовує сам факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. 
Щодо заперечень апелянта проти показів свідка ОСОБА_2 , то апеляційним судом такі заперечення не приймаються, оскільки ОСОБА_2 на виклик суду з`явився до судового засідання та під присягою підтвердив наданні ним працівнику поліції обставини, а стороною захисту не надано до суду будь-яких доказів, що свідок ОСОБА_2 навмисно вчиняє дії, щоб оговорити апелянта. 
Стосовно тверджень апелянта про неналежність наявного в матеріалах справи відеозапису, як доказу по справі, то апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП відеозапис віднесений до джерел доказів. За ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису. 
Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього закону віднесено застосування засобів відеозапису.
Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з нагрудного відеореєстратора поліцейського № 1621, дані про який внесені у протокол про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП, у зв`язку з чим посилання апелянта про неналежність матеріалів відеофіксації, як доказу, не заслуговують на увагу. Крім того, обставини, що зафіксовані на відеозаписі з нагрудного відеореєстратора, узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення на показами свідка ОСОБА_2 .
Щодо посилань апелянта, що працівник поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення порушив вимоги законодавства, а саме: зазначив лише дві ознаки алкогольного сп`яніння, не залучив двох свідків огляду на стан сп`яніння та фіксування відмови від проходження такого огляду, не склав в присутності двох свідків попереднього акту огляду, то апеляційний суд зауважує, що положення статті 266 КУпАП, що регулює процедуру огляду особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння та має вищу юридичну силу відносно інших підзаконних нормативно-правових актів, прийнятих з метою деталізації дій працівників поліції під час проведення відповідного огляду водіїв, зобов`язує поліцейських під час проведення огляду осіб застосовувати технічні засоби відеозапису, та лише в разі неможливості застосування таких засобів поліцейські для проведення огляду залучають двох свідків. 
Крім того, аналіз положень Інструкції від 09.11.2015 року дає підстави вважати, що поліцейські мають право на проведення огляду водія на стан сп`яніння, у разі наявності у поліцейського підозри, що водій має ознаки алкогольного сп`яніння, тобто в даному разі враховується суб`єктивне сприйняття поліцейського стану особи. При цьому, Інструкція від 09.11.2015 року лише перелічує ознаки алкогольного сп`яніння та не зобов`язує поліцейських встановлювати наявність у водія всіх ознак алкогольного сп`яніння або певної їх кількості.
Також, Інструкція від 09.11.2015 року не містить вимог щодо складання поліцейським попереднього акту огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу. 
Між тим, пункт 10 розділу ІІ цієї Інструкції передбачає, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Тобто, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння складається поліцейським, у разі проведення такого огляду з використанням спеціальних технічних засобів, що в даному випадку проведений не був, у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 .
Слід зазначити, що під час дослідження судом матеріалів справи, зокрема відеозапису, апеляційним судом не встановлено порушень законодавства працівниками поліції. 
Таким чином посилання апелянта на порушення поліцейськими законодавчо передбаченої процедури огляду на стан сп`яніння під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 апеляційним судом не приймаються, оскільки вони не засновані на чинному законодавстві та спростовані матеріалами справи. Крім того, вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надає до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейських до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Отже, апеляційний суд констатує, що при розгляді справи судом першої інстанції надано доказам по справі належну та об`єктивну оцінку, та твердження апелянта про те, що висновки суду зроблено на підставі неповно досліджених доказів та внаслідок їх неналежної оцінки, не знайшли свого підтвердження.
Таким чином, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.
Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2021 року - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Одеського апеляційного суду                                О.М. Таварткіладзе