ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/11147/21	Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л. 	
Провадження № 22-ц/817/344/22 	Доповідач - Шевчук Г.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Шевчук Г.М. 
суддів -  Костів О. З., Міщій О. Я., 
секретаря судового засідання — Іванюти О.М.,
представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бурка О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/11147/21 за апеляційною скаргою представника ТОВ “ФК “Інвестохіллс Веста” Слостіна Андрія Геннадійовича на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2022 року про стягнення витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» з участю третіх осіб приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, повернення коштів отриманих без достатньої правової підстави та відшкодування збитків, -
ВСТАНОВИв:
Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», треті особи приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова М.В., приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, повернення коштів, отриманих без достатньої правової підстави та відшкодування збитків. 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», треті особи Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна, Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повернення коштів, отриманих без достатньої правової підстави та відшкодування збитків задовольнити.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» в користь ОСОБА_1 кошти, отримані без достатньої правової підстави в сумі 26035 (двадцять шість тисяч тридцять п`ять) грн. 14 коп., 3% річних за користування чужими коштами в сумі 494 (чотириста дев`яносто чотири) грн. 00 коп., інфляційні втрати в сумі 1244 (одна тисяча двісті сорок чотири) грн. 66 коп. та збитки в сумі 5400 (п`ять тисяч чотириста) грн. 00 коп. 
Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2022 року стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» в користь ОСОБА_1 16500 гривень судових витрат понесених на оплату професійної правничої допомоги. 
Не погоджуючись з вказаним вище додатковим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 5 000 грн., оскільки вважає, що місцевий суд ухвалив дане рішення з порушенням норм процесуального права та не вірно оцінив реальні адвокатські витрати позивача.
Зокрема зазначає, що стягнена з ТОВ “ФК “Інвестохіллс Веста” сума в розмірі 16500 грн. не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, оскільки є неспівмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та затраченим ним часом на надання таких послуг. Вважає, що підготовка цієї справи до розгляду не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, при тому, що дана справа визнана судом малозначною.
Також зазначає, що кількість годин, витрачених адвокатом на написання позовної заяви та формування процесуальних документів є завищеними, а аналіз законодавства, формування правової позиції, консультації щодо стадій та порядку розгляду справ не є неминучими витратами, оскільки вони охоплюються роботою підготовки до написання позовної заяви, а тому не підлягають відшкодуванню.
Крім того вказує, що у даній справі відбулося лише 2 судових засідання 30.08.2021 та 23.09.2021 року, тривалість яких в сукупності є не більшими ніж одна година.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бурко О.В. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2022 року — без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.
В судове засідання представники ТОВ “ФК “Інвестохіллс Веста” не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку.
Колегія суддів зазначає, що згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
Виходячи з положень ст.13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява №326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», №8771/02, §27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Поряд з цим, національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20 січня 2011 року у справі «Мусієнко проти України», №26976/06).
А відтак, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засіданні на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши суддю — доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», треті особи Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна, Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повернення коштів, отриманих без достатньої правової підстави та відшкодування збитків задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» в користь ОСОБА_1 кошти, отримані без достатньої правової підстави в сумі 26035 (двадцять шість тисяч тридцять п`ять) грн. 14 коп., 3% річних за користування чужими коштами в сумі 494 (чотириста дев`яносто чотири) грн. 00 коп., інфляційні втрати в сумі 1244 (одна тисяча двісті сорок чотири) грн. 66 коп. та збитки в сумі 5400 (п`ять тисяч чотириста) грн. 00 коп. 
27 вересня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бурко О.В. звернувся до місцевого суду з клопотанням про ухвалення судом першої інстанції додаткового рішення про про стягнення з відповідача ТОВ “ФК “Інвестохіллс Веста” понесених позивачем витрат на правничу допомогу у сумі 18000 грн.
На підтвердження понесених витрат представником позивача подано копію договору про надання юридичної (правничої) допомоги №1913 від 08 жовтня 2019 року; додаткову угоду №2 до вказаного Договору та Акт прийому-передачі наданих правничих послуг на загальну суму 18 000 грн.
Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення з “ФК “Інвестохіллс Веста” витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у сумі 16500 грн. суд першої інстанції виходив з того, що витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги адвоката, несуть сторони, позивачка у справі належним чином документально підтвердила такі витрати, суд виходив з принципу розумності та справедливості, обсягу виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, а також повного задоволення позовних вимог. При цьому суд першої інстанції виключив з Акту прийому-передачі наданих правничих послуг таку послугу як участь у переговорах Клієнта з позикодавцем ОСОБА_2 , надання юридичних консультацій, вважаючи, що вона не стосується виниклого між сторонами спору.
З таким рішенням колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинстває відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 
3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 ЦПК України). 
Згідно зі статтею 133 ЦПК Українисудові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. 
Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. 
Разом із тим у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. 
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, наведеного в частині четвертій статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).
Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 рокуу справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі № 922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Дані висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постановах Верховн Суду від 13 червня 2018 року по справі № 757/47925/15-ц та від 19 вересня 2018 року по справі № 361/6253/16-ц.
У справі, яка переглядається, представником позивача - адвокатом Бурко О.В. на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, надано належним чином завірені копії: договору від 08 жовтня 2019 року про надання правової (правничої) допомоги, додаткової угоди №2 від 21.06.2021 р. до договору від 08 жовтня 2019 року про надання правової (правничої) допомоги, актів надання правничої допомоги від 24 вересня 2021 року, які підтверджують обсяг наданих послуг, виконаних робіт та їх вартість (а. с. 92-99).
Оскільки позивач згідно зі статтею 81 ЦПК України довів надання йому адвокатом Бурко О.В. зазначених послуг у суді першої інстанції у відповідних сумах, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції мав правові підстави задоволити відшкодування витрати на правову допомогу, які належно підтверджені.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо співмірності розміру витрат позивача на правничу допомогу при розгляді справи .
Відповідно до п.1 Додаткової угоди №2 від 21.06.2021 р. Вартість правничих послуг у суді першої інстанції складає фіксований розмір 18 000 грн.
Згідно з п. 2 Додаткової угоди розрахункова вартість години роботи адвоката складає 1 500 грн.
Як вбачається з Акту прийому-передачі наданих правничих послуг за Додатковою угодою №2 від 21 червня 2021 року до Договору №1913 про надання правничої допомоги від 08 вересня 2019 року, представник ОСОБА_1 зазначає наступний опис наданих послуг:
1. Ознайомлення з обставинами правовідносин ОСОБА_1 та ТОВ “ФК “Інвестохіллс Веста” - 0,3 год;
2. Ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження- 1 год.;
3. Участь у переговорах Клієнта з позикодавцем ОСОБА_2 , надання юридичних консультацій — 1 год;
4. Підготовка та складання позовної заяви, збір доказів, формування та оформлення примірників позовної заяви — 6 год;
5.Підготовка клопотання про розгляд справи в порядку загального провадження — 1 год;
6. Ознайомлення з матеріалами Відзиву на позов — 0.3 год;
7. Підготовка та подання Відповіді на Відзив Відповідачу та до суду — 2 год;
8. Вивчення судової практики — 2 год;
9.Надання консультацій з правових питань та моніторинг руху справи — 0.5 год.;
10. Участь у судових засіданнях — 2 год.;
11. Обробка, сканування, копіювання, формування та поштове відправлення процесуальних документів до суду та іншим учасникам справи нарочно, засобами поштового та електронного зв`язку — 3 год;
12. Підготовка та подання доказів понесених витрат на правничу допомогу — 3 год.
Задовільняючи частково вимоги адвоката щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 16 500 грн., суд правомірно відмовив у стягненні 1500 грн. за таку послугу як участь у переговорах Клієнта з позикодавцем ОСОБА_2 , надання юридичних консультацій, оскільки вона не стосується виниклого між сторонами спору, та дійшов вірного висновку про задоволення решти вимог, оскільки вони є документально підтвердженими та відповідають принципу розумності та справедливості.
Доводи апеляційної скарги про те, що у даній справі відбулося лише 2 судових засідання 30.08.2021 та 23.09.2021 року, тривалість яких в сукупності є не більшими ніж одна година, в той час як в Акті зазначено адвокатом дві години, є необґрунтованими, оскільки в цей час також включається і витрачений адвокатом час на прибуття до суду та очікування судового засідання.
В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Бурко О.В. зазначив, що у вказаний час 2 години також включається і витрачений адвокатом час на прибуття до суду та очікування судового засідання.
Колегія суддів наголошує, що беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.
Отже, участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні.
Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому паралельно, вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час.
З огляду на що колегія суддів вважає, що такі стадії, як прибуття до суду чи іншої установ та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта.
До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 25 травня 2021 року (справа №910/7586/19).
Також необґрунтованими є доводи апелянта про те, що підготовка цієї справи до розгляду не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, оскільки вона визнана судом малозначною. Разом з тим, дана справа визнана судом малозначною лише в силу того, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Однак, на думку колегії суддів, сам факт визнання цієї справи малозначною не свідчить про її безумовну легкість і однозначність, враховуючи при цьому обсяг роботи, здійснений представником ОСОБА_1 у цій справі, зокрема подання позову на 12 сторінок із відповідним обґрунтуванням і розрахунками інфляційних втрат, річних відсотків за користування коштами, клопотань, відповіді на відзив, витрачений ним час та ін.
При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до укладеної угоди з клієнтом, адвокат виконує обов`язки з представництва інтересів клієнта у суді, а також бере на себе відповідальність здійснювати таке представництво у комплексі, а не за взяту кожну окрему правничу дію, наприклад тільки написати процесуальний документ або суто виступити у судовому засіданні. Саме вчинення комплексу правничих дій забезпечить належну реалізацію прав та обов`язків клієнта для представництва його інтересів.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Враховуючи викладене, правильним є висновок суду про те, щодо правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. 
Доводи апеляційної скарги відносно того, що вартість послуг адвоката є неспівмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, колегія суддів апеляційного суду вважає необґрунтованим, жодним чином не були підтверджені та доведені, незважаючи на те, що законом вказаний обов`язок прямо покладений на особу, яка ставить під сумнів заявлений розмір таких витрат. 
Стягнута судом першої інстанції сума витрат на адвокатські послуги, в сумі 16500 грн на думку апеляційного суду, не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Таким чином колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлені апелянтом підстави для скасування чи зміни оскаржуваного додаткового рішення суду в даному випадку відсутні, відтак апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ТОВ “ФК “Інвестохіллс Веста” Слостіна Андрія Геннадійовича залишити без задоволення.
Додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 23 травня 2022 року.

Головуючий 
Судді