ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/6051/19  Номер провадження 22-ц/814/2416/22	Головуючий у 1-й інстанції Іващенко С.О.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Фень Максима Дмитровича в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 03 листопада 2021 року, постановлену суддею Іващенко С.О., 
по справі за позовом  ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел», про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:
       26.09.2019 позивач ОСОБА_2 в особі свого представника – адвоката Головань Т.Г. звернувся в суд із позовом до ФО-П ОСОБА_1 про захист права споживачів, в якому просить стягнути з відповідача завдані матеріальні збитки у розмірі 9 207,00 грн., неустойку у розмірі 18 506,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн., а також судові витрати.        В обгрунтування підстав позову зазначає, що 18.06.2019 між ним, позивачем, як туристом, та відповідачем, який діяв як турагент за дорученням від імені туроператора ТОВ «Корал Тревел», укладено договір №4373440 на туристичне обслуговування. Предметом цього договору є забезпечення й надання туристу й особам, що слідують з ним, комплексу туристичних послуг - поїздки до Туреччини, м.Кемер у готель «Club Marko Polo 5*» з розміщенням і харчуванням standard 2ADL+1CHD Ultra All Inclusive в період із 15.07.2019 по 24.07.2019. Вартість туру на момент укладення договору становила 57 900,00 грн., яку він сплатив у повному обсязі відповідно до умов договору, що підтверджується товарними чеками №327 від 18.06.2019 та №334 від 02.07.2019. Після цього йому наданий ваучер №0004 та квитки. На другий день перебування у Туреччині співробітники готелю повідомили його та осіб, які з ним прибули, про виселення і попросили зібрати речі, мотивуючи тим, що грошові кошти за перебування в готелі не сплачені. Турагент, в порушення умов договору та норм діючого законодавства, не врегулював дане питання, тому він, ОСОБА_2 , разом з членами родини були змушені самостійно сплачувати своє перебуванні в готелі, оскільки не мали іншого місця проживання у Туреччині на період тривалості оплаченої туристичної подорожі, тобто до дати зворотного авіарейсу до України. Внаслідок цього, ним сплачена вартість перебування в готелі за власний кошт в сумі 39 207,00 грн., а 19.07.2019 відповідач перерахував на його картковий рахунок грошові кошти у сумі 30 000,00 грн (5 600,00 грн та 24 400,00 грн). Після повернення до України неодноразово звертався до турагента для врегулювання питання щодо повернення суми матеріальних збитків, пов`язаних із невиконанням останнім своїх зобов`язань, однак відповідач відмовився від врегулювання данного питання. Тому просить стягнути матеріальні збитки, що складають витрати власних коштів на оплату готелю у розмірі 9 207,00 грн. та неустойку за 67 днів у розмірі 18 506,00 грн., а також заподіяну неправомірними діями відповідача моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.
       Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 03.11.2021 позовна заява ОСОБА_2 задволена.
       Стягнуто із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдані матеріальні збитки у розмірі 9 207,00 грн, неустойку в розмірі 18 506,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн., а всього 47 713,00 грн.
       Стягнуто із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 20 300,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та на користь держави витрати зі сплати судового збору в сумі 768,00 грн.
       Рішення районного суду вмотивовано положеннями ст.ст.20, 30, 32, 33 Закону України «Про туризм», ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.526, 610-612, 623, 653, 906 ЦК України, за змістом яких майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні позивачу туристичної послуги, порушив умови договору та за вини якого туристу завдано збитків. За порушення зобов`язання відповідно до ст.549 ЦК України відповідач повинен сплати позивачу неустойку. Окрім того, із огляду на норми ч.2 ст.33 Закону «Про туризм», ст.22 Закону «Про захист парв споживачів» та ст.23 ЦК України, встановивши, що позивачу протипарвними діями відповідача заподіяна моральна шкода, оцінена позивачем у 20 000,00 грн, суд присудив указану суму, що є справедливим відшкодуванням.
       Із рішенням районного суду не погодився відповідач ФО-П ОСОБА_1 та оскаржив в апеляційному порядку. У своїй апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позові вимоги залишити без задоволення.
       Зертає увагу, що договір №4373440 від 18.06.2019 підписано менеджером від турагента та громадянином ОСОБА_2 , тоді як інші сторони (туристи), а саме, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які вказані у договорі, його не підписували і не укладали, що, на його думку, вказує на те, що правочин не було вчинено. Сам ФО-П також не підписував цей договір, а менеджер, яка цей договір підписала, не мала повноважень та доручення на підписання.
       Заперечує оплату за вказаним договором та зазначає, що у даному випадку між ним та позивачем існувала усна домовленість про надання останньому консультаційних послуг туроператором ТОВ «Світ Чудес». ОСОБА_2 самостійно знайшов пропозицію від іншого туроператора в якості відмовного туру у мережі Інтернет та саме у туроператора ТОВ «Туроператор Світ Чудес» він замовив послугу й уклав із ним договір №15 на туристичне обслуговуванн від 02.07.2019.
       Вважає, що саме внаслідок винних дій ТОВ «Туроператор Світ Чудес», які полягали у неперерахуванні цим товариством коштів за перебування в отелі «Club Marko Polo» у м.Кемер Туреччина, сплачених ОСОБА_2 , були порушені права останнього та заподіяні йому збитки.
       ФО-П ОСОБА_1 особисто перерахував власні кошти ОСОБА_2 30 000,00 грн. за його проханням, в якості фінансової допомоги, оскільки хотів допомогти у складній ситуації, в якій той опинився внаслідок непарвомірних дій туроператора ТОВ «Туроператор Світ Чудес».
       Посилаючись на норму ст.902 ЦК України, доводить, що саме останнє є виконавцем за довговором на туристичне обслуговування №15 від 02.07.2019. Про це свідчить розрахунки за договором згідно квитанцій ПАТ КБ «ПриватБанк» від 08.07.2019 про сплату ОСОБА_2 на рахунок ТОВ «Турпоператор Світ Чудес» 14 000,00 грн. та 13 600,00 грн. Вважає, що суд не надав належної оцінки цим квитанціям про сплату за туристичні послуги та в порушення процесуального права не вирішив жодне з його, відповідача, клопотань про витребування доказів: договору з туристом ОСОБА_2 №15 від 02.07.2019; копію виписки із банку туроператора ТОВ «Світ Чудес»; копію туристичного ваучеру на проживання в готелі; копію міжнародного контракту з коспанією « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Туреччина; банківські виписки із відображенням сплати за міжнарожним контрактом, авіаквитки та ін.
       Доводить, що ФО-П ОСОБА_1 у цій справі не є відповідальним за порушення умов договору та є неналежним відповідачем.
       Посилається на порушення норм процесуального права щодо розгляду справи у його відсутність, оскільки не був належно повідомлений про час і місце судового розгляду справи.
       Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 , який діє в інтересах ФО-П ОСОБА_6 , а ухвалою того ж суду від 21.02.2022 закінчено підготовчі дії по справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи./а.с.83,86 т.2/
       Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ в умовах воєнного стану Харківського апеляційного суду – Полтавському апеляційному суду.
       15.08.2022 до Полтавського апеляційного суду від представника позивача – адвоката Савченко О.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення районного суду залишити без змін, довододячи його обгрунтованість і законність.
       Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вастановив наступне.
       18.06.2019 між ФО-П ОСОБА_1 , в особі ОСОБА_1 (турагент), що діє від іменті та за дорученням туроператора ТОВ «Корал Тревел», на підставі виписки та Агентського договору №4518 віж 24.12.2014 та гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_8 , 20.07.1987; TOLMACHOV MATVII, 26.08.2010 (туристи) укладено договір №4373440 на туристичне обслуговування./а.с.12-15 т.1/
       Відповідно до п.1.1. цього договору турагент за встановлену в договорі плату зобов`язується забезпечити надання туристу й особам, що слідують з ним, комплекс туристичних послуг, а турист зобов`язується на умовах даного договору прйиняти і оплатити їх. 
       Пунктом 1.2. договору визначені умови і перелік туристичних послуг: країна – Туреччина; дата туру: 15.07.19-24.07.2019, готель Club Marko Polo 5*; розміщення і харчування: standard 2ADL+1CHD Ultra All Inclusive.
       Загальна вартість послуг, визначених у п.1.2. за даним договором складає 57 900,00 грн., предоплата – 29 000,00 грн. Підставою для оплати є рахунок, виставлений турагентом. Рахунок підлягає оплаті у строки, зазначені в рахунку (п.3.1. договору).
       Відповідно до товарного чеку №327 від 18.06.2019 за надання туристичних послуг за заявкою 437344 сплачено ФО-П ОСОБА_1 29 000,00 грн., а відповідно до товарного чеку №334 від 02.07.2019 - 28 900,00 грн., що підтверджується печаткою ФО-П ОСОБА_1 та підписом менеджера ОСОБА_9 /а.с.16,17 т.1/
       Отже, позивач оплатив послуги турагента ФО-П ОСОБА_1 у повном уобсязі відповідно до умов договору №4373440 на туристичне обслуговування від 18.06.2019. Після цього ОСОБА_2 надано ваучер №0004 та квитки./а.с.18-20 т.1/
       На другий день перебування у Туреччині співробітники готелю «Club Marco Polo» повідомили ОСОБА_2 і членів його родини про виселення та позивач вимушений був сплатити вартість перебування у готелі самостійно за власний кошт, що підтверджується чеками та випискою по банківській картці.
       Відповідно до виписки по картці ОСОБА_2 та відповідно до чеків від 18.07.2019 та від 19.07.2019 ним було сплачено на рахунок готелю Marko Polo 4 870,54 турецьких лір, що в перерахунку на гривню складало 22 345,17 грн. та два платежі по 1 217, 63 турецьких лір, що в перерахунку на гривню кожен складав 5 579,37 грн./а.с.23 т.1/
       Відповідно до квитанції №0309 від 17.07.2019 ОСОБА_2 сплачено на рахунок готелю Marko Polo 213 доларів США, що в перерахунку на гривню складало 5 703,09 грн.
       Усього за перебування в готелі «Club Marco Polo» позивач сплатив власні кошти у розмірі 39 207,00 грн.
       19.07.2019 ФО-П ОСОБА_1 перерахував на картковий рахунок ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 30 000,00 грн (5 600,00 грн. та 24 400,00 грн.), про що свідчить копія банківської виписки по карті позивача.
       05.08.2019 позивач вручив відповідачу претензію, в якій просив відшкодувати суми матеріальних і моральних збитків, пов`язаних із невиконанням останнім своїх зобов`язань, однак спір в досудовому порядку не був урегульований.
       Позивач витратив на оплату готелю 39 207,00 грн., із яких відшкодовано відповідачем 30 000,00 грн. Отже розмір невідшкодованих збитків становить 9 207,00 грн. 
       Задовольняючи позов та стягуючи із відповідача на користь позивача матеріальні збитки в розмірі 9 207,00 грн., районний суд виходив із доведеності неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором на туристичне обслуговування та заподіяння вказаних збитків. Відповідно до положень ст.549 ЦК України, ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач має сплатити пеню, яка розрахована на день звернення до суду та становить: 9 207,00 грн. х 3% х 67 дні прострочення = 18 50,00 грн.
       Також суд першої інстанції визнав доведеним заподіяння позивачу протипарвними діями відповідача моральної шкоди, яка полягає у стресах, душевних хвилюваннях через неможливість відпочинку, зіпсовану відпустку, постійне переживання за стан здоров`я дружини та малолітньої дитини, докладання додаткових зусиль, пов`язаних з поверненням сплачених грошових коштів, та визнав справедливим відшкоудванняи моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн.
       Апеляційний суд із викладеними висновками районного суду не погоджується. При цьому враховує наступне. 
       Згідно п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.
       Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України).
       Частинами першою, третьою, п`ятою, шостою статті 128 ЦПК України визначено, що суд викликаєучасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.
       Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
       Як убачається із матеріалів справи у заперечення на позовну заяву відповідачем вказано адресу для листування: АДРЕСА_1 /а.с.82-84 т.1/. Разом із цим, уся судова кореспонденцію надсилалася відповідачу за адресою: АДРЕСА_2 та повернута без вручення адресату із відмітками поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою»./а.с.189, 190 т.1, а.с.5,6 т.2/ Оскільки фіксація отримання адресатом кореспонденції відсутня, зазначене не є належним повідомленням особи про дату судового засідання, що відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц.
       Враховуючи, що відповідач не був належним чином обізнаний про час та місце судового розгляду справи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при постановленні рішення допустив порушення норм процесуального права, що є безумовною підставою для скасування рішення відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України.
       Щодо вирішення по суті вимог позову ОСОБА_2 , колегія суддів убачає підстави для його часткового задоволення та відшкодування матеріальних збитків, пені і моральної шкоди, однак вважає, що визначений позивачем до стягнення розмір пені та моральної шкоди є завищеними та не відповідають фактичним обставинам.
       За змістом статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону.
       Відповідно до ч.2 ст.902 ЦК України: у випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. У договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору, зокрема: готелі та інші аналогічні засоби розміщення, їх місце розташування, категорія, а також строк і порядок оплати готельного обслуговування.
       Згідно із ч.ч.1,2 ст. 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.
       Суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.1 ст.33 цього Закону).
       Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
       Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
       У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). 
       Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобв`язання за кожен день прострочення виконання.
       Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина 3 статті 551 ЦК України).
       Доводи апеляційної скарги відповідача щодо заперечення чинності договору №4373440 від 18.06.2019 колегія суддів відхиляє як неспроможні, оскільки у вказаному договорі визначені усі його істотні умови, договір скріплений підписом обох сторін та печатою відповідача.
       Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 самостійно знайшов пропозицію від іншого туроператора в якості відмовного туру у мережі інтернет та саме у туроператора ТОВ «Туроператор Світ Чудес» замовив послугу й уклав із ним договір №15 на туристичне обслуговування від 02.07.2019 – не заслуговують на увагу, оскільки договір, укладений з відповідачем від 18.06.2019 не припинявся, а отже підлягав до виконання.
       Доводи апеляційної скарги щодо винних дій ТОВ «Туроператор Світ Чудес», які полягали у неперерахуванні цим товариством коштів за перебування в отелі "Club Marko Polo» у м.Кемер Туреччина, сплачених ОСОБА_2 , колегія суддів відхиляє, оскільки вони ніякими доказами не підтверджені та направлені на спробу ухилення від цивільної правової відповідальності відповідача, який добровільно відшкодував 30 000,00 грн. під час туру ОСОБА_2 на оплату готелю, таким чином визнав свої зобов`язання за договором. Цим же спростовуються доводи ФО-П ОСОБА_1 щодо неналежності щодо як відповідача.
       Із договору №4373440 від 18.06.2019 та виданих ваучерів убачається, що період замовленого позивачем через відповідача, як турагента, туристичного туру – з 15.07.2019 по 24.07.2019. Вартість проживання в отелів розмірі 39 207,00 грн. була оплачена туристом ОСОБА_2 у період із 17.07.2019 по 19.07.2019 та в цей же день ФО-П ОСОБА_1 відшкодував ОСОБА_2 30 000,00 грн. З урахуванням цих обставин апеляційний суд приходить до висновку щодо підставності позову в частині відшкодування матеріального збитку в розмірі 9 207,00 грн. Проте нарахована пеня за прострочення такого зобов`язання у розмірі 18 506,00 грн. значно перевищує завдані збитки та з урахуванням обставин щодо відшкодування відповідачем під час туру основної суми, повинна бути зменшена із 18 506,00 грн. до 9 207,00 грн.
       Щодо позовних вимог в частині моральної шкоди та підставності її відшодування, колегія суддів приймає до уваги наступне. 
       Відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про туризм» заподіяна туристу моральна шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом.
       Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
       Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
       Встановивши факт порушення умов договору на туристичне обслуговування, та заподіяння позивачу матеріальних збитків, апеляційний суд погоджується із тим, що позивачу заподіяна моральна шкода. При визначенні її розміру апеляційний суд враховує фактичні обставини, за яких відбулося порушення прав споживача та відшкодування відповідачем більшої частини суми витрат за оплату готелю під час туру, тобто вчинення ним дій, спрямованих на усунення порушення, що значно зменшило психологічне та моральне навантаження на туриста і подорожуючих з ним членів сім`ї під час туристичного туру. Тому апеляційний суд приходить до висновку, що визначена позивачем сума моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн. є завищеною та не відповідає критеріям розумності, виваженості і справедливості. У зв`язку із цим приходить до висновку про зменшення її розміру до 3 000,00 грн.

       Із урахуванням викладеного апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції із постановленням нового про часткове задовлення позову та стягнення із відповідача на користь позивача 9 207,00 грн. матеріального збитку, 9 207,00 грн. пені та 3 000,00 грн. моральної шкоди. У решті вимог позову слід відмовити за безпідставністю.
       Згідно ст.141 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам позову (43%) стягнути із ФО-П ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені ним правничі витрати у розмірі 9 148,50 грн. та на користь держави 768,40 грн. судового збору. 

       Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п.3 ч.3 ст.376,ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а но в и в:

Апеляційнц скаргу адвоката Фень Максима Дмитровича в інтересах фізичної особи-підприємця  ОСОБА_1  – задовольнити частково.
Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 03 листопада 2021 року – скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел», про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди – задовольнити частково. 
Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдані матеріальні збитки у розмірі 9 207,00 грн., неустойку в розмірі 9 207,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн., а всього 21 414,00 грн.
У задоволенні інших позовни вимог відмовити. 
Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 9 148,50 грн. правничих витрат та на користь держави 768,40 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 Ю.В.Дряниця

                                                                               О.В.Чумак