Ухвала
Іменем України
 
26 травня 2022 року
м. Київ
 
справа № 452/2191/19
провадження № 61-4513ск22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 липня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося до суду з заявою про заміну стягувача Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») на його правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал»у справі № 452/2471/13-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 41/АК-103.07.2.
Заяву мотивувало тим, що рішенням від 20 листопада 2013 року Самбірський міськрайонний суд Львівської області позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 задовольнив частково. 
Стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» 96 589,51 грн заборгованості за кредитним договором від 03 грудня 2007 року № 41/АК-103.07.2.
У решті позову відмовив.
24 травня 2019 року ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір про відступлення прав вимоги № 15, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі, за договором кредиту № 41/АК-103.07.2.
ТОВ «Вердикт Капітал» вважало, що заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
Посилаючись на те, що заміна сторони правонаступником може відбутися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, ТОВ «Вердикт Капітал» просило суд задовольнити заяву про заміну стягувача ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал».
Ухвалою від 26 липня 2019 року Самбірський міськрайонний суд Львівської області заяву ТОВ «Вердикт Капітал» задовольнив.
Замінив стягувача ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал» у справі № 452/2471/13-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 41/АК-103.07.2.
Задовольняючи заяву про заміну стягувача, суд першої інстанції виходив із того, що звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
У зв`язку з відступленням права вимоги за кредитними договорами, зокрема, за кредитним договором № 41/АК-103.07.2, до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшли права первісного кредитора (ПАТ «Родовід Банк») в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу, у тому числі і право бути стороною виконавчого провадження, а тому заява ТОВ «Вердикт Капітал» підлягає задоволенню.
Постановою від 27 січня 2020 року Львівський апеляційний суд ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 липня 2019 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» відмовив.
Відмовляючи в задоволенні заяви, апеляційний суд виходив із того, що законодавство передбачає заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні або у виконавчому листі (до відкриття такого виконавчого провадження).
Разом із тим, ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося із заявою про заміну стягувача ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал», з посиланням на норми статті 442 ЦПК України та статтю 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Заява ТОВ «Вердикт Капітал» не містить вимоги про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні або у виконавчому листі, а містить вимогу про «заміну вибулого стягувача» «на його правонаступника», що не ідентично заміні сторони у виконавчому провадженні або у виконавчому листі та не передбачено нормами статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», а тому, на думку апеляційного суду, відсутні підстави для задоволення заяви.
Постановою від 03 лютого 2021 року Верховний Суд касаційну скаргу ТОВ «Вердикт Капітал» задовольнив частково.
Постанову Львівського апеляційного суду від 27 січня 2020 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що при вирішенні питання про заміну стягувача судам необхідно з`ясувати, чи видався виконавчий лист, встановити строки пред`явлення виконавчого листа до виконання, визначити, чи вирішувалося питання про закриття виконавчого провадження у зв`язку з виконанням зобов`язання боржником, з`ясувати, чи було виконано (повністю або частково) судове рішення, яким стягнуто заборгованість, боржником (добровільно чи примусово), тобто, чи виконано зобов`язання і чи існує воно взагалі на момент звернення із заявою про заміну стягувача, оскільки не можна замінити стягувача при відсутності зобов`язання. 
Суд апеляційної інстанції зазначеного не врахував, не встановив фактичних обставин справи, від яких залежить її правильне вирішення, не надав правову оцінку доводам сторін, а у силу повноважень суду касаційної інстанції усунути ці недоліки під час касаційного перегляду неможливо, а тому суд касаційної інстанції дійшов висновку, що постанова апеляційного суду підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою від 22 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 липня 2019 року - без змін.
Суд апеляційної інстанції, керуючись статтею 417 ЦПК України, при новому розгляді справи виконав вказівки Верховного Суду, а саме: при вирішенні питання про заміну стягувача з`ясував, чи видався виконавчий лист, встановив строки пред`явлення виконавчого листа до виконання, визначив, чи вирішувалося питання про закриття виконавчого провадження у зв`язку з виконанням зобов`язання боржником, з`ясував, чи було виконано (повністю або частково) судове рішення, яким стягнуто заборгованість, боржником (добровільно чи примусово), тобто, чи виконано зобов`язання і чи існує воно взагалі на момент звернення із заявою про заміну стягувача, оскільки не можна замінити стягувача при відсутності зобов`язання. 
У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, особа, яка подала касаційну скаргу, просить скасувати судові рішення та відмовити у задоволенні касаційної скарги.
Крім того,  ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження. 
Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що копію постанови суду апеляційної інстанції особа, яка подала касаційну скаргу, отримала 20 квітня 2022 року та подала скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення, строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.
Разом з тим, у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною четвертої статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Судами встановлено, що рішенням від 20 листопада 2013 року Самбірський міськрайонний суд Львівської області позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 задовольнив частково. 
Стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» 96 589,51 грн заборгованості за кредитним договором від 03 грудня 2007 року № 41/АК-103.07.2.
У решті позову відмовив.
На виконання зазначеного рішення 21 травня 2015 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області видав виконавчий лист.
Із виконавчого листа вбачається, що рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2013 року набрало законної сили 17 лютого 2015 року і строк пред`явлення до виконання виконавчого листа - один рік.
Також з виконавчого листа вбачається, що він перебував на виконанні та був повернутий 29 грудня 2016 року, тобто у період дії Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05 жовтня 2016 року.
Згідно з пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05 жовтня 2016 року, виконавчі документи видані до набрання чинності цим законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
У випадку якщо строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не закінчився згідно з нормами закону у попередній редакції, у зв`язку із прийняттям та набранням чинності новим законом, - такий строк продовжується до трьох років.
Таким чином, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа продовжився до трьох років.
Виконавчий лист знову був пред`явлений до виконання в межах строку та повернутий без виконання (стягнення не проводилося) 07 жовтня 2020 року, а потім і 22 жовтня 2020 року.
Виконавчий лист, виданий Самбірським міськрайонним судом Львівської області 21 травня 2015 року, не визнавався таким, що не підлягає виконанню та заяву про відкриття виконавчого провадження ТОВ «Вердикт Капітал» подав 06 жовтня 2021 року, тобто знову ж в межах строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що судове рішення не виконано боржником (добровільно чи примусово) на момент звернення із заявою про заміну стягувача і на даний час.
Це підтверджується і постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. від 06 січня 2021 року про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа від 21 травня 2015 року.
24 травня 2019 року ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір про відступлення прав вимоги № 15, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі, за договором кредиту.
Згідно з додатком № 1 до договору про відступлення прав вимоги № 15, право вимоги за кредитним договором від 03 грудня 2007 року № 41/АК-103.07.2, ПАТ «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал».
Заяву про заміну стягувача ПАТ «Родовід Банк» ТОВ «Вердикт капітал» подало в межах строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а саме: до спливу трьох років з часу його першого повернення 29 грудня 2016 року, -  02 липня 2019 року.
У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 456/3808/14-ц викладений такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах:
«Пункт 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), визначає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача».
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року викладений такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах:
«Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (у тому числі повторного за обґрунтованих підстав при повторному зверненні з виконавчим документом, оскільки зазначена стаття ЦПК України цього не виключає, а Закон про виконавче провадження передбачає таку можливість)».
Таким чином, суди попередніх інстанцій, встановивши, що до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшли всі права і обов`язки ПАТ «Родовід Банк» за кредитним договором від 03 грудня 2007 року № 41/АК-103.07.2, дійшли обґрунтованого висновку про заміну стягувача його правонаступником.
Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.
Зі змісту касаційної скарги, судових рішень, що оскаржені,та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Керуючись частиною першою статті 389, частиною другою статті 390, частиною другою та четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Поновити  ОСОБА_1 строк касаційного оскарження ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 липня 2019 року та постанови Львівського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 липня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                С. Ю. Мартєв
 
В. В. Сердюк
 
І. М. Фаловська