УХВАЛА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
20 липня 2022 року
м. Київ
 
справа № 303/2397/15-ц
провадження № 61-6529ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О.,                     Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 21 червня 2022 року про залучення правонаступника в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У травні 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути 304 236,47 грн заборгованості за кредитним договором від 06 вересня 2012 року.
 
Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 липня 2015 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь                 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 304 236,47 грн заборгованості за кредитним договором.
 
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від                           31 липня 2015 року заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 липня 2015 року скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку.
 
Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2015 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит»                                  304 236,47 грн заборгованості за кредитним договором від 06 вересня 2012 року.
 
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 23 лютого 2016 року задоволено заяву представника позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2015 року скасовано, а позовну заяву ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.
 
Постановою Верховного Суду від 20 квітня 2022 року касаційну скаргу Державної іпотечної установи задоволено. Ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 23 лютого 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Після призначення справи до розгляду, ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 21 червня 2022 року в складі колегії суддів Фазикош Г. В.,                     Собослой Г. Г., Кондор Р. Ю. залучено до участі в справі Державну іпотечну установу як правонаступника АТ «Банк «Фінанси та Кредит». 
 
Апеляційний суд виходив із того, що 11 лютого 2015 року між АТ «Банк» Фінанси та Кредит» та Державною іпотечною установою укладено договір про відступлення прав вимоги № 17/4-В, згідно умов якого банк відступив новому кредитору, а новий кредитор набув права вимоги банку до позичальників, зокрема, до ОСОБА_1 за кредитним договором                     № 15-14/12-00700-с-а від 06 вересня 2012 року, а тому наявні підстави для заміни сторони в цій справі.
 
12 липня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказану ухвалу апеляційного суду та просить її скасувати як таку, що прийнято з порушенням норм процесуального права.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
 
Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
 
Відповідно до пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і правонаступництва.
 
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
 
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 вказано, що вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.
 
Апеляційний суд встановивши, що між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Державною іпотечною установою укладено договір про відступлення прав вимоги від 11 лютого 2015 року, відповідно до умов якого банк передав, а Державна іпотечна установа набула право вимоги, у тому числі, до                ОСОБА_1 за кредитним договором № 15-14/12-00700-с-а від 06 вересня 2012 року, дійшов правильного висновку про наявність підстав для залучення до участі в справі Державну іпотечну установу як правонаступника АТ «Банк «Фінанси та Кредит».
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня                           1997 року).
 
Підстави вважати, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, відсутні.
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 21 червня                             2022 року відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                                 Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                      І. О. Дундар
 
                                                                                                                       М. М. Русинчук