ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 686/6010/14-ц
Провадження № 22-ц/4820/429/22

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В., 
секретар судового засідання Філіпчук О. В.,
з участю: в режимі відеококнференції представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,
представника органу ДВС Шияна О. В. 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2 , на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2021 року (суддя Заворотна О. Л., повне судове рішення складено 22 грудня 2021 року) у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд
у с т а н о в и в :
У грудні 2021 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаною скаргою, зазначав, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.06.2014 у справі № 686/6010/14-ц з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто 140394,77 грн. На виконання вказаного рішення відкрито виконавче провадження № 44889224 та накладено арешт на все його майно. Постановою державного виконавця від 30 липня 2015 року виконавче провадження завершено з поверненням виконавчого листа стягувачу, проте арешт з майна не знято, що позбавляє його права розпоряджатися своїм майном.
Тому заявник просив визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо незняття арешту з майна у закінченому виконавчому провадженні  № 44889224; зобов`язати Перший відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти арешт з майна в рамках зазначеного виконавчого провадження. 
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2021 року у задоволенні скарги відмовлено.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги. Посилається на незаконність ухвали суду. Вважає, що повернення виконавчих документів законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, що тягне за собою наслідки у вигляді зняття арешту з майна. З огляду на положення Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, та Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у редакції, чинній на час прийняття постанови, державний виконавець, завершуючи виконавче провадження поверненням виконавчого документа стягувачу, зобов`язаний був зняти арешт з майна. Суд першої інстанції не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 27.03.2020 у справі № 817/928/17. Крім того, стягувач більш як удвічі пропустив строки пред`явлення виконавчого документа до виконання, а тому виконавче провадження не може бути відкрито при повторному пред`явленні виконавчого листа до виконання.
У засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав. Представник органу ДВС визнав її необґрунтованою у повному обсязі.
Інші учасники процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно установив, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 27 серпня 2014 року, частково задоволено позов ОСОБА_3 і стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 10000 доларів США суми позики, що за курсом НБУ еквівалентно 108947,82 грн, 30273,77 грн процентів від суми позики, 1173,18 грн три проценти річних від простроченої суми. У решті позову відмовлено. Стягнуто з відповідача судовий збір на користь позивача у сумі 1330,28 грн, на користь держави – 73,67 грн. 
З примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду, 30 вересня 2014 року було відкрито виконавче провадження № 44889224, у якому 17 липня 2015 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону його відчуження.
30 липня 2015 року виконавче провадження № 44889224 завершено, виконавчий документ повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення. 
15 листопада 2021 року представник ОСОБА_1 звернувся до начальника Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із заявою про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Листом від 23 листопада 2021 року заявника повідомлено про відсутність підстав для зняття накладеного на майно арешту.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відмову у задоволенні скарги суд мотивував безпідставністю вимог, оскільки рішення суду не було виконано, виконавчий лист повернутий стягувачу. 
Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина 1 і 3 статті 451 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
На підставі частини 5 статті 47 Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.
Відповідно до частини 1 і 2 статті 50 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Положеннями частини 1 статті 49 Закону визначені підстави закінчення виконавчого провадження, серед яких відсутня така підстава як повернення виконавчого документа стягувачу.
Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що повернення виконавчого листа ОСОБА_3 у справі не є підставою для зняття арешту з майна боржника.
З огляду на викладене апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення скарги.
Посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у справі № 817/928/17, не заслуговує на увагу, оскільки обставини у зазначеній справі та справі, що переглядається, є відмінними.
Доводи апеляційної скарги про пропущення стягувачем строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, як на підставу для скасування ухвали суду, не можуть бути враховані, оскільки не є предметом дослідження у цій справі. 
Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.
Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 20 травня 2022 року.
Суддя-доповідач                                                                О. І. Талалай

Судді                                                                                А. П. Корніюк

І. В. П`єнта