КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

№ справи: 759/4843/20-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1450/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Петренко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ  
 
17 лютого 2022  року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
         головуючий  - Немировська О.В., 
         судді - Махлай Л.Д.,  Ящук Т.І.
        при секретарі - Зиль Т.С., Лащевська Д.О.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві   цивільну справу за  позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Дванадцята Київська  державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, 
 за апеляційною скаргою  представника ОСОБА_1 -  ОСОБА_4 
на    рішення   Святошинського районного суду м. Києва    від  05 липня   2021  р. 
встановив:
в  березні 2020 року ОСОБА_1 вернувся до суду з позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті свого діда - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 липня 2021 року в задоволенні позову було відмовлено. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник позивача - ОСОБА_4  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити  в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, не було повно досліджено всі обставини по справі, порушено норми матеріального права.
Заслухавши доповідь судді Немировської О.В.,  пояснення ОСОБА_1 , його представника  - ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню  з таких підстав.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що його матір - ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її батьки:  матір -   ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а батько - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент смерті у співвласності спадкодавців ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у м. Києві залишилась трикімнатна квартира АДРЕСА_1 . З метою прийняття спадщини, він 15.08.2019 звернувся до нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Тітової О.В., однак нотаріус оформила від його імені лише заяву про прийняття спадщини тільки після смерті баби. 12.12.2019 після збігу шестимісячного строку він звернувся до нотаріуса  за отриманням свідоцтва про право на спадщину після смерті баби та діда, однак йому було відмовлено в отриманні такого свідоцтва після смерті діда  через зношеність фотографії в його паспорті та неможливість встановити його особу. Інші спадкоємці - брат його матері ОСОБА_2 та сестра ОСОБА_3 , заперечують проти визначення йому додаткового строку, тому він змушений був звернутись до суду за встановленням йому такого строку за рішенням суду.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 липня 2021 року в задоволенні позову було відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач подав заяву про прийняття спадщини після смерті баби, знав про смерть діда та наявність спадкового майна після його смерті, але  заяву про прийняття спадщини не подав з особистих міркувань, а тому відсутні поважні причини для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Застосовуючи норми матеріального права, суд першої інстанції правильно посилався на положення ст. 1216, 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України та Закон України «Про нотаріат».
Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, оскільки він не відповідає встановленим по справі обставинам, і судом першої інстанції не було в повній мірі дотримано норм матеріального права.
Як видно з матеріалів справи, матір позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІНФОРМАЦІЯ_5 померла його баба - ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_6 дід -   ОСОБА_5 .  За правом представлення 15.08.2019 позивач звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, в якій в один день 26.03.2019  було відкрито спадкову справу №63957909  до майна ОСОБА_8 , та спадкову справу №63957756 до майна ОСОБА_5 . 
Державний  нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Тітова О.В. оформила заяву від ОСОБА_1 про прийняття спадщини у спадкову справу №63957909 до майна ОСОБА_8 , в якій вказала, що спадкоємець приймає спадщину після смерті матері. Однак нотаріус не оформила від імені ОСОБА_1 заяву про прийняття спадщини в спадкову справу №63957756, хоча нею ж було відкрито спадкову справу №63957756 і вона була зобов`язана роз`яснити ОСОБА_1 його право подати заяву по прийняття спадщини після смерті діда або про відмову від прийняття спадщини. 
Допитаний в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2 надав пояснення, що заперечує проти подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті діда через його негідну поведінку за життя баби та діда.
 Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України  внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Згідно положень чч. 1-3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За положеннями чч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,  вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
В позовній заяві ОСОБА_1 посилався не тільки на важкий емоційний стан після смерті баби та діда, а і зазначав, що саме внаслідок дій нотаріуса, яка не роз`яснила йому порядок подання окремої заяви про прийняття спадщини після смерті діда, пропустив строк для прийняття спадщини. 
Хоча суд першої інстанції і зазначив в своєму рішенні посилання на положення Закону України «Про нотаріат», однак не застосував положення ст. 63 цього Закону, відповідно до ч. 1 якої, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.
 В порушення вимог ст. 263 ЦПК України суд першої інстанції не надав належної оцінки діям державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори  Тітової О.В. та не застосував положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі Порядок). В підпункті 2.1  Глави 10 розділу ІІ Порядку передбачено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.
В пп. 3.1 - 3.4 Глави 10 розділу ІІ  Порядку  закріплено, що право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.  Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі.  Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса.
Обов`язок  нотаріуса вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеного у постановах: від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18); від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18); від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19) та інших.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції не дослідив та не надав належної правової оцінки обставинам, на які позивач посилався в позовній заяві.  Наведені позивачем причини слід визнати  об`єктивними та істотними труднощами, оскільки наявні в матеріалах справи  документи свідчать про те, що позивач своєчасно протягом шестимісячного строку звернувся із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини за правом представлення після смерті матері, вважаючи, що ним вчинено всі необхідні дії для прийняття спадщини в установлений законом строк. Таким чином  незначний пропуск строку для прийняття спадщини  з поважних причин є підставою для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини.
Заперечення відповідача ОСОБА_2 щодо заявлених позивачем вимог,  не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог,  оскільки ні він, ні інша спадкоємиця - ОСОБА_3 не звертались до суду з позовом про усунення ОСОБА_1 від права на спадкування відповідно до ст. 1224 ЦК України.
Враховуючи викладене вище, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення  про задоволення позовних вимог.
 
Керуючись стст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд
постановив:
 
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 задовольнити.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05 липня 2021 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким визначити ОСОБА_1 додатковий строк в один місяць з моменту набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Постанова  набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови виготовлений 07 квітня  2022 року.
 
Головуючий                                                
 
Судді