ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" червня 2022 р.           Справа№ Б3/122-12
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Отрюха Б.В.
суддів:            Грека  Б.М. 
          Остапенка О.М. 
 
Секретар судового засідання: Гудько А.В.
За участю представників учасників справи:

від АТ «Укрексімбанк»: Вавдійчик Б.П. - за ордером АА №2020/40621/2 від 15.06.2022;
від ТОВ «Алта Проперті»: Гончарук А.М. - за ордером АІ №1243372 від 22.02.2022)
інші представники учасників справи: не з`явилися.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду Київської області від 08.12.2021 у справі № Б3/122-12 (суддя Лопатін А.В., повний текст ухвали складено та підписано 26.01.2022)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітістейтсервіс»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алта Проперті»
про банкрутство
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.12.2021 у справі № Б3/122-12 (суддя Лопатін А.В., повний текст ухвали складено та підписано 26.01.2022) клопотання Голови комітету кредиторів «Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» №0000606/21-705 від 18.11.2021 (вх. № 26771/21 від 19.11.2021) про відсторонення арбітражного керуючого Реверука П.К. від повноважень ліквідатора у справі № Б3/122-12 про банкрутство ТОВ «Алта Проперті», призначення ліквідатором арбітражного керуючого Беркута М.С., зобов`язання арбітражного керуючого Реверука П.К. вчинити дії та зобов`язання Державної судової адміністрації України вчинити дії залишено без задоволення; заяву арбітражного керуючого Беркута М.С. від 25.11.2021 № Б3/122-12/04 (вх. № 27618/21 від 01.12.2021) про участь у даній справі залишено без задоволення.
Судове рішення прийнято з посиланням на приписи ст.ст. 12, 13, 28, 48, 61 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі - КУзПБ), ст.ст. 2, 14, 43, 73, 74, 76-79, 86, 161, 162, 166-170, 236 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) та мотивоване тим, що заміна у даному випадку арбітражного керуючого-ліквідатора не сприятиме пришвидшенню та ефективності досягнення мети ліквідаційної процедури ТОВ «Алта Проперті».
Крім того, рішення комітету кредиторів не може мати для господарського суду заздалегідь встановленої сили і має оцінюватися відповідно до ст. 86 ГПК України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 08.12.2021 у справі № Б3/122-12 та прийняти нове судове рішення, яким клопотання комітету кредиторів ТОВ «Алта Проперті» про заміну ліквідатора та заяву арбітражного керуючого Беркута М.С. про призначення та здійснення ним повноважень ліквідатора - задовольнити.
Апеляційна скарга обгрунтована порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
На переконання скаржника, враховуючи норми абз. 4 ст. 28 КУзПБ комітету кредиторів надане право у будь-який час звернутися до господарського суду з клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень, при цьому вказана правова норма прямо вказує на незалежність такого клопотання від наявності підстав відсторонення арбітражного керуючого.
Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
17.05.2022 через управління документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Алта Проперті» арбітражного керуючого Реверука П.К. надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким останній просить суд, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Київської області від 08.12.2021 у справі № Б3/122-12 - без змін.
Інші учасники справи відзиву на апеляційну скаргу Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» не надали, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Гарник Л.Л., судді: Пантелієнко В.О., Поляков Б.М.
25.01.2021 суддею Гарник Л.Л. заявлено про самовідвід у справі №Б3/122-12.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2022 у справі № Б3/122-12 заяву судді Північного апеляційного господарського суду Гарник Л.Л. про самовідвід у справі №Б3/122-12 задоволено; відведено суддю Північного апеляційного господарського суду Гарник Л.Л. від розгляду справи №Б3/122-12; матеріали справи №Б3/122-12 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/88/22 від 28.01.2022 у зв`язку із задоволенням заяви судді Північного апеляційного господарського суду Гарник Л.Л. про самовідвід у справі №Б3/122-12, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № Б3/122-12.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імортний банк України» передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Грек Б.М., Остапенко О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 у справі № Б3/122-12 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи № Б3/122-12 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітістейтсервіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алта Проперті» про банкрутство; відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний експортно-імортний банк України» на ухвалу Господарського суду Київської області від 08.12.2021 у справі № Б3/122-12 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №  Б3/122-12.
05.05.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № Б3/122-12.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2022 у справі №  Б3/122-12 відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду Київської області від 08.12.2021 у справі № Б3/122-12 призначено на 22.06.2022.
Клопотання заявлені учасниками справи
22.06.2022 через управління документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Алта Проперті» арбітражного керуючого Реверука П.К. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, згідно з яким останній просить суд, відкласти розгляд справи на іншу дату у зв`язку з неможливістю бути присутнім в судовому засіданні 22.06.2022 з розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» щодо його відсторонення від виконання повноважень Товариства з обмеженою відповідальністю «Алта Проперті» у справі №  Б3/122-12.
Розглянувши вищевказане клопотання, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла висновку про його відхилення, з огляду на наступне.
Частиною 2 статті 202 ГПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:
1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;
2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;
3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;
4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.
Разом з тим, вказане вище клопотання не містить жодних обґрунтувань та всупереч ст.ст. 76, 77 ГПК України заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості прибути у судове засідання 22.06.2022.
Судом також врахований висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №  915/593/17, згідно з яким, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.
Явка представників сторін
22.06.2022 у судове засідання з`явилися представники Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Алта Проперті».
У судове засідання 22.06.2022 не з`явився представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітістейтсервіс», про причини нез`явлення суд не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Нормами ст. 120 ГПК України передбачено можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв`язку.
Слід зазначити, що копія ухвали Північного апеляційного господарського суду 10.05.2022 у справі №  Б3/122-12 була надіслана судом апеляційної інстанції на електрону адресу учасників справи, що підтверджується роздруківкою електронного листування.
При цьому колегія суддів робить акцент на тому, що відповідно до приписів частин 6 та 7 статті 6 ГПК України: «Адвокати, реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку».
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).
Таким чином, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про час, місце та дату судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за участю представників Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Алта Проперті».
Позиції учасників справи
22.06.2022 у судовому засіданні представник Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав викладених у ній та просив її задовольнити, ухвалу Господарського суду Київської області від 08.12.2021 у справі №  Б3/122-12 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким клопотання комітету кредиторів ТОВ «Алта Проперті» про заміну ліквідатора та заяву арбітражного керуючого Беркута М.С. про призначення та здійснення ним повноважень ліквідатора - задовольнити.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Алта Проперті» 22.06.2022 у судовому засіданні заперечував проти вимог апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вбачається з матеріалів справи, 19.11.2021 Акціонерне товариство «Укрексімбанк» звернулося до Господарського суду Київської області з клопотанням про відсторонення та призначення арбітражних керуючих.
У вищевказаному клопотанні кредитор просить суд відсторонити (припинити повноваження) арбітражного керуючого Реверука Петра Костянтиновича, як ліквідатора у справі № Б3/122-12 про банкрутство ТОВ «Алта Проперті» та призначити арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича (свідоцтво про правова здійснення діяльності арбітражного керуючого № 1954 від 15.10.2020), ліквідатором у справі № Б3/122-12 про банкрутство ТОВ «Алта Проперті»; зобов`язати арбітражного керуючого Реверука Петра Костянтиновича протягом 15 днів з дня призначення нового ліквідатора передати бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута новопризначеному ліквідатору ТОВ «Алта Проперті» арбітражному керуючому Беркуту Максиму Сергійовичу; зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити передачу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань примірника судового рішення за цим клопотанням, як такого, що тягне за собою зміну відомостей про ліквідатора юридичної особи банкрута ТОВ «Алта Проперті» у справі про банкрутство № Б3/122-12.
На обґрунтування клопотання про відсторонення та призначення арбітражних керуючих Акціонерне товариство «Укрексімбанк» посилаючись на приписи абз. 3 ч. 4 ст. 28 КУзПБ, зазначає про наявність протокольного рішення комітету кредиторів ТОВ «Алта Проперті» від 16.11.2021, у відповідності до якого, крім іншого, вирішено звернутись до Господарського суду Київської області із клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого Реверука  П.К. від повноважень ліквідатора у даній справі та призначення арбітражного керуючого Беркута М.С. ліквідатором у справі №  Б3/142-12 про банкрутство ТОВ «Алта Проперті».
Вказане протокольне рішення комітету кредиторів ТОВ «Алта Проперті» від 16.11.2021 обґрунтовано наявністю права у комітету кредиторів на звернення до господарського суду з клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень не залежно від наявності підстав.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Північний апеляційний господарський суд розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників скаржника та боржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
В силу ч. 4 ст. 28 КУзПБ арбітражний керуючий може бути відсторонений господарським судом від виконання повноважень розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого санацією, ліквідатора, керуючого реалізацією за його заявою.
Відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень здійснюється господарським судом за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою у разі:
1) невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого;
2) зловживання правами арбітражного керуючого;
3) подання до суду неправдивих відомостей;
4) відмови арбітражному керуючому в наданні допуску до державної таємниці або скасування раніше наданого допуску;
5) припинення діяльності арбітражного керуючого;
6) наявності конфлікту інтересів.
Згідно з абз. 3, 4 ч. 4 ст. 28 КУзПБ комітет кредиторів має право в будь-який час звернутися до господарського суду з клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень незалежно від наявності підстав. За наявності підстав для відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень або за клопотанням комітету кредиторів господарський суд протягом 14 днів постановляє ухвалу про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень.
Під час проведення процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів, утворений відповідно до норм КУзПБ.
Частиною 8 статті 48 КУзПБ визначено, що до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про, крім іншого, звернення до господарського суду з клопотанням про призначення арбітражного керуючого, припинення повноважень арбітражного керуючого та про призначення іншого арбітражного керуючого.
Разом з тим, ч. 3 ст. 48 КУзПБ передбачено, що збори кредиторів у провадженні у справі про банкрутство скликаються арбітражним керуючим за його ініціативою, за ініціативою комітету кредиторів чи інших кредиторів, сума вимог яких становить не менше ніж третину всіх вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, або за ініціативою однієї третини кількості голосів кредиторів. Збори кредиторів на вимогу комітету кредиторів або окремих кредиторів скликаються арбітражним керуючим та проводяться протягом двох тижнів з дня надходження письмової вимоги про їх скликання. У разі якщо арбітражний керуючий не скликає збори кредиторів, комітет кредиторів чи інші кредитори, які ініціюють скликання зборів кредиторів, мають право скликати збори кредиторів самостійно.
У відповідності до ч. 11 ст. 48 КУзПБ засідання комітету кредиторів скликається та проводиться за правилами, визначеними для зборів кредиторів.
Під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (ч. 3 ст. 12 КУзПБ); під час здійснення своїх повноважень арбітражний керуючий є незалежним (ч. 1 ст. 13 КУзПБ).
Статус арбітражного керуючого характеризується не лише сукупністю прав та обов`язків останнього, а й ефективністю та невідворотністю інституту дисциплінарної відповідальності арбітражного керуючого за свої дії (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.07.2018 у справі №  910/18129/17).
Як зазначалось вище, ч. 4 ст. 28 КУзПБ визначено, що комітету кредиторів надане право у будь-який час (що фактично означає - на будь-якій судовій процедурі банкрутства) звернутись до господарського суду з клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень, при цьому вказана правова норма прямо вказує на незалежність такого клопотання від наявності підстав відсторонення арбітражного керуючого.
Разом з тим, слід зазначити, що у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.05.2021 у справі №  922/3369/19, реалізуючи функцію формування єдиної правозастосовної практики, Палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вказала на наступне:
Абзацом 3 частини 4 статті 28 КУзПБ передбачено право комітету кредиторів у будь-який час звернутися до господарського суду з клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень не залежно від наявності підстав, викладена з достатньою чіткістю і ясністю, що виключає можливість її неоднозначного тлумачення.
Таке право комітету зборам кредиторів надано законодавцем з метою забезпечення прав кредиторів у судових процедурах банкрутства, підвищення як їх впливу на саму процедуру так і їх відповідальності, прискорення строків проведення такої процедури шляхом заміни одного арбітражного керуючого на іншого, який має довіру комітету/зборів кредиторів та може, на думку кредиторів виконувати повноваження у справі більш ефективно.
Поряд з іншими принципами правового регулювання відносин неплатоспроможності, суттєве значення має принцип судового нагляду у відносинах неплатоспроможності та банкрутства, який розпочинається з призначення, зокрема ліквідатора банкрута.
Як неодноразово зазначав Верховний Суд, суд у справі про банкрутство повинен сам приймати рішення стосовно виду та інтенсивності нагляду з урахуванням процедури провадження, особи боржника та арбітражного керуючого, а також інших обставин справи.
Також, місцевим господарським судом вірно зазначено, що процедура відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень в кінцевому підсумку охоплюється компетенцією суду.
Рішення комітету кредиторів не може мати для господарського суду заздалегідь встановленої сили і має оцінюватися відповідно до статті 86 ГПК України.
У разі надходження клопотання від комітету кредиторів про відсторонення арбітражного керуючого, господарський суд зобов`язаний щонайменше перевірити дотримання порядку скликання та проведення комітету кредиторів (загальних зборів кредиторів), прийняте комітетом кредиторів (зборами кредиторів) рішення та реалізацію цього рішення через відповідне клопотання до господарського суду в порядку ч. 4 ст. 28 КУзПБ.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів»).
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (рішення Європейського суду з прав людини «Олюджіч проти Хорватії»). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Мала проти України», «Богатова проти України»).
Більш того, у визначенні справедливого судового розгляду справи сторін не можна не враховувати загальні фактичні та юридичні обставини справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Станкевич проти Польщі»).
Ще одне визначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
Якщо подані стороною доводи є вирішальними для результату провадження, такі доводи вимагають прямої конкретної відповіді за результатом розгляду; відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» та у справі «Руїз Матеос проти Іспанії»).
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Де Куббер проти Бельгії» та у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» наголошується про те, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. Якщо помилка національного суду щодо питань права або факту є настільки очевидною, що її можна кваліфікувати як «явну помилку» (тобто помилку, якої б не міг припуститися розумний суд) вона може порушити справедливість провадження (рішення Європейського суду з прав людини «Хамідов проти Росії»).
Так, за змістом статті 6 Конвенції та усталеної практики ЄСПЛ однією із іманентних ознак справедливої судової процедури є мотивоване, аргументоване судове рішення.
За змістом п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, змагальність сторін і диспозитивність.
В силу ч. 2 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до КУзПБ, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Приписами ст.ст. 161, 162, 166, 167, 168, 169, 170 ГПК України передбачено, що за загальним правилом, і заяви по суті справи, і заяви з процесуальних питань мають містити підстави заяви (клопотання, заперечення).
Одним із принципів господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами (п. 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України). Учасники справи мають право зокрема, подавати заяви та клопотання (п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України). Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43 ГПК України). У відповідності до ч. 2 ст.  43 ГПК України зловживанням процесуальними правами визнаються дії, що суперечать завданню господарського судочинства, невичерпний перелік яких наведений у п.п. 1-5 ч. 2 ст. 43 ГПК України, серед яких «подання завідомо безпідставного відводу», «подання завідомо безпідставного позову», «завідомо безпідставне залучення особи» тощо.
Необхідно вказати, що хоча абз. 3 ч. 4 ст. 28 КУзПБ комітету кредиторів і надано право у будь-який час звернутися до господарського суду з клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень не залежно від наявності підстав, комітет кредиторів не позбавлений можливості навести у відповідному клопотанні підстави прийнятого рішення, не охоплені п.п. 1- 6 абз. 2 ч. 4 ст. 28 КУзПБ.
Такими підставами можуть бути зокрема, загальна тривалість процедур банкрутства, недосягнення позитивних фінансових результатів у процедурі тощо, не пов`язані з невиконанням або неналежним виконанням арбітражним керуючим покладених на нього обов`язків або існуванням обставин, що об`єктивно унеможливлюють виконання арбітражним керуючим відповідних повноважень.
Разом з тим, оскільки абз. 3 ч. 4 ст. 28 КУзПБ комітету кредиторів надано право у будь-який час звернутися до господарського суду з клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень не залежно від наявності підстав - здійснення цього права саме по собі не може apriori свідчити про зловживання комітетом кредиторів боржника процесуальними правами, наданими йому як учаснику у справі про банкрутство.
Однак, господарський суд у разі надходження клопотання комітету кредиторів про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень без зазначення підстав, що є виключенням із загального правила про процесуальний обов`язок учасника справи зазначати підстави заяви (клопотання, заперечення), під час розгляду відповідного клопотання зобов`язаний, крім іншого, вжити заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.
В силу ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом ст.ст. 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Система доказування у господарському процесі, засновується на розподілі тягаря доказування між сторонами у справі. Посилаючись на ту, чи іншу обставину або спростовуючи їх у суді, сторона повинна доводити такі обставини відповідними належними та допустимими доказами. При чому, ключовим фактором у тому, як сторона користується стандартами доказування виступає, її зацікавленість у вирішенні господарського спору на свою користь.
Вищенаведені обставини справи в їх сукупності, суд, згідно з положеннями статті 86 ГПК України, оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з урахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як вже зазначалось вище, матеріали справи містять протокольне рішення комітету кредиторів від 16.11.2021, яким зокрема вирішено: звернутись до Господарського суду Київської області із клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого Реверука П.К. від повноважень ліквідатора у даній справі та призначення арбітражного керуючого Беркута М.С. ліквідатором у справі № Б3/142-12 про банкрутство ТОВ «Алта Проперті», з підстав визначених абз. 3 ч. 4 ст. 28 КУзПБ; уповноважити АТ «Укрексімбанк», як голову комітету кредиторів банкрута, підготувати та звернутись до Господарського суду Київської області від імені комітету кредиторів ТОВ «Алта Проперті» у справі № Б3/122-12 про банкрутство з відповідним клопотанням, а арбітражного керуючого Беркута М.С. повідомити про необхідність подання ним до суду заяви з його згодою на виконання повноважень ліквідатора ТОВ «Алта Проперті» у справі №  Б3/122-12 про банкрутство та доказів відповідності кандидатури вимогам КУзБП.
Враховуючи наявні у матеріалах справи документи, необхідно вказати про те, що судом не встановлено допущення порушень в організації та проведенні засідання комітету кредиторів ТОВ «Алта Проперті», яке відбулось 16.11.2021.
Разом з тим, вищевказане рішення комітету кредиторів не містить посилання на будь-які обставини, зокрема, на загальну тривалість ліквідаційної процедури, недосягнення позитивних фінансових результатів у процедурі тощо, не пов`язані з невиконанням або неналежним виконанням арбітражним керуючим покладених на нього обов`язків або існуванням обставин, що об`єктивно унеможливлюють виконання арбітражним керуючим відповідних повноважень, а єдиною підставою для відсторонення арбітражного керуючого Реверука П.К. від виконання повноважень ліквідатора ТОВ «Алта Проперті» комітет кредиторів в особі АТ «Укрексімбанк» вказує надане комітету кредиторів положеннями абз. 3 ч. 4 КУзПБ право на звернення з відповідним клопотанням.
Крім того, арбітражного керуючого Реверука П.К. було призначено розпорядником майна боржника у даній справі за клопотанням комітету кредиторів в особі саме АТ «Укрексімбанк» (ухвала від 04.11.2015) та, в подальшому, ліквідатором ТОВ «Алта Проперті», з урахуванням відсутності заперечень кредиторів та тих обставин, що вказаний арбітражний керуючий виконував повноваження розпорядника майна.
Поміж іншого, матеріали справи не містять оскарження кредиторами дій чи бездіяльності арбітражного керуючого Реверука П.К. під час виконання ним своїх обов`язків у даній справі.
Слід також зазначити, що матеріали справи не містять доказів вчинення дій чи допущення бездіяльності ліквідатором банкрута Реверуком П.К., які можна було б розцінити як невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого ліквідатора положеннями ст. 61 КУзПБ, що в розумінні приписів ст. 28 КУзПБ є підставою для відсторонення від виконання обов`язків.
Виходячи із наведеного, за наявними в матеріалах справи документами, судом не встановлено, що заміна в даному випадку арбітражного керуючого ліквідатора сприятиме пришвидшенню та ефективності досягнення мети ліквідаційної процедури ТОВ «Алта Проперті».
Також, враховуючи правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 20.05.2021 у справі № 922/3369/19, у відповідності до якої рішення комітету кредиторів боржника не має для суду заздалегідь встановленої сили, а суд у разі надходження клопотання комітету кредиторів про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень без зазначення підстав має вжити заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами, з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про неналежне виконання арбітражним керуючим Реверуком П.К. повноважень ліквідатора ТОВ «Алта Проперті», також кредитором не доведено, що заміна в даному випадку арбітражного керуючого  ліквідатора сприятиме пришвидшенню та ефективності досягнення мети ліквідаційної процедури ТОВ «Алта Проперті», суд дійшов висновку, що клопотання АТ «Укрексімбанк» про відсторонення арбітражного керуючого Реверука П.К. від виконання повноважень ліквідатора та призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Беркута М.С., з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності є зловживанням процесуальними правами комітету кредиторів банкрута в особі АТ «Укрексімбанк» а відтак клопотання останнього в зазначеній частині та, відповідно, в частині похідних вимог  про зобов`язання вчинити дії, залишається судом без задоволення.
За таких обставин, відсутні правові підстави для задоволення клопотання АТ «Укрексімбанк», з урахуванням мотивів звернення арбітражного керуючого Беркута М.С. із заявою про участь у даній справі, така заява теж залишається судом без задоволення.
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про залишення без задоволення клопотання голови комітету кредиторів Акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України про відсторонення та призначення арбітражних керуючих, а також заяви арбітражного керуючого Беркута М.С. про участь у даній справі.
Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі Господарського суду Київської області від 08.12.2021 у справі №  Б3/122-12 та у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні  вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування ухвали Господарського суду Київської області від 08.12.2021 у справі №  Б3/122-12.
Розподіл судових витрат
Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України судом покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 240, 255, 267-271, 273, 275, 276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 08.12.2021 у справі № Б3/122-12 залишити без змін.
3. Справу № Б3/122-12 повернути до Господарського суду Київської області.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано - 04.07.2022.

Головуючий суддя                                                            Б.В. Отрюх 

Судді                                                                                Б.М. Грек

                                                                                О.М. Остапенко