ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 707/2330/21                                          Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Миколаєнко Т.А.,                                                                                                                                                  Суддя-доповідач Кобаль М.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                               Кобаля М.І.,
суддів                                        Бужак Н.П., Костюк Л.О., 
при секретарі:                         Хмарській К.І.
за участю:
представника відповідача:    Сказка М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанов по справах про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Відповідач, Управління з паркування) у якому просив (з урахуванням уточненої позовної заяви):
- скасувати постанови по справах про адміністративні правопорушення серії 1КІ №0000483984 та серії 1КІ № 0000206026 від 30 серпня 2021 року і закрити провадження по справі про накладення адміністративних стягнень по справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в режимі фотозйомки, винесені головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування, за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 700 гривень, по кожній постанові.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, який з`явився у призначене судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення скасувати в частині, виходячи з наступного. 
Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України,  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
30 серпня 2021 року головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Солом`янського району Управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Зорею Е.В. винесено постанови серії 1КІ № 0000483984 та серії 1КІ №0000206026, якими притягнено ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за ч. 1  ст. 152-1 КУпАП,  та накладено адміністративні стягнення у вигляді штрафів в розмірі 700 грн. (далі по тексту - оскаржувані постанови).
Так, зі змісту оскаржуваної постанови серії 1КІ № 0000206026 від 30 серпня 2021 року вбачається, що водій ОСОБА_1 , 30 серпня 2021 року об 11 годині 16 хвилин, по вул. Симона Петлюри, 30, у м. Києві залишив транспортний засіб «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , для стоянки з порушенням правил паркування (порушено вимогу таблички 7.6.1. «спосіб поставлення транспортного засобу на стоянку» у зоні дії дорожнього знаку 5.38 (5.39)), чим порушив  пункт 15.6 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1  ст. 152-1 КУпАП  (а.с.31).
Зі змісту оскаржуваної постанови серії 1КІ № 0000483984 від 30 серпня 2021 року встановлено, що водій ОСОБА_1 , 30 серпня 2021 року об 11 годині 34 хвилин по вул. Симона Петлюри, 30, у м. Києві залишив транспортний засіб «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , на майданчику для платного паркування без оплати паркування, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1  ст. 152-1 КУпАП (а.с.30).
Не погоджуючись з оскаржуваними постановами відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що позивачем не надано належних доказів, які б спростовували наявність у його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції в частині правомірності оскаржуваної постанови серії 1КІ № 0000206026 від 30 серпня 2021 року, між тим, зазначає, що судом помилково відмовлено в задоволенні позову в частині визнання протиправною та скасування  оскаржуваної постанови серії 1КІ № 0000483984 від 30 серпня 2021 року, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Частиною 2  ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Як передбачено ч.1  ст. 219 КУпАП, виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).
Від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і сьомою  статті 122 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування (ч.3  ст. 219 КУпАП).
Відповідно до Положення про Департамент транспортної інфраструктури Київської міської ради (КМДА) затверджено розпорядження виконавчого органу КМР (КМДА) 19.11.2018р. №2089 (із змінами), - Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) є структурним підрозділом виконавчого органу КМР (КМДА). Пунктом 5 Положення передбачені завдання Департаменту, а п.7 - повноваження інспекторів паркування.
Функції Департаменту транспортної інфраструктури - це: участь у формуванні та реалізації у м. Києві державної політики в галузі дорожньо-транспортного комплексу, телекомунікацій, інформатизації; впровадження заходів щодо сприяння розвитку, вдосконаленню та організації ефективного функціонування інфраструктури дорожньо-транспортного комплексу міста, телекомунікаційних мереж та мереж зв`язку загального користування; проведення єдиної політики в питаннях розвитку підприємств дорожньо-транспортного комплексу, телекомунікацій, інформатизації; надання пропозицій, розробка та впровадження заходів щодо покращення інвестиційного клімату для залучення коштів у розвиток інфраструктури дорожньо-транспортного комплексу, телекомунікацій, інформатизації; забезпечення організації обслуговування населення підприємствами дорожньо-транспортного комплексу, телекомунікацій, інформатизації; розробка і забезпечення організації реалізації цільових програм; створення та експлуатація інформаційних систем та систем управління на транспорті.
Інспектори з паркування - це державні службовці, які виконують функції держави.
Інспектори з паркування мають право наклади адміністративні стягнення на підставі  Кодексу України про адміністративні правопорушення. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 1521 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), інспектори з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій  статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій  статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).
Мета роботи інспекторів з паркування: зменшення середньої тривалості стоянки автомобіля; звільнення вулиць від хаотичного паркування автомобілів (розвиток паркувального простору); зниження кількості автомобілів в центрі міста; розвиток інфраструктури пішохідних зон і велодоріжок, а також громадського транспорту; профілактична і роз`яснювальна робота з водіями транспортних засобів. Функціональні обов`язки інспекторів з паркування: інспектування вулиць на предмет виявлення порушення правил зупинки, стоянки, у тому числі неоплати вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування; здійснення фіксації порушень правил зупинки, стоянки, паркування, в тому числі несплату послуг паркування у режимі фотозйомки (відеозапису); встановлення особи, відповідальної за порушення правил паркування; розміщення на лобовому склі транспортного засобу повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності; винесення постанови по справам про адміністративні правопорушення за порушення стоянки та зупинки, правил паркування; внесення інформації про адміністративні правопорушення до відповідних реєстрів.
Також інспектори здійснюють фотофіксацію (відеозапис) порушень  ПДР  в розділі стоянки, зупинки, та притягнення до адміністративної відповідальності.
Законодавчі акти, якими керується інспектор з паркування: Конституція України;  Закон України «Про державну службу»; Закон України «Про запобігання корупції»;  Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»; Закону України «Про місцеві державні адміністрації»; Закону України «Про звернення громадян»;  Закону України «Про доступ до публічної інформації»; Закон України «Про дорожній рух»;  Кодекс України про адміністративні правопорушення (КУпАП).
Отже, головний інспектор з паркування відділу інспекції з паркування Солом`янського району управління з паркування Департаменту транспортної інфраструктури Виконавчого органу Київради (КМДА) Зоря Е.В. наділений повноваженнями наклади адміністративні стягнення на підставі  КУпАП.
По суті зафіксованого в оскаржуваній постанові правопорушення апеляційний суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Оскаржуваною постановою серії 1КІ № 0000206026 від 30 серпня 2021 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1  ст. 152-1 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення  Правил дорожнього руху.
Частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII  закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306  (далі  ПДР) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Правовими положеннями ч. 1 ст. 152-1 КУпАП регламентовано, що порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, - тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.
Отже, порушення правил паркування, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування, є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.152-1 КУпАП.
Приміткою до статті 152-1 КУпАП визначено, що під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).
Суб`єктом правопорушення, передбаченого частинами першою, другою та восьмою цієї статті, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій  статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладання адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).
Частиною 1 статті 14-2 КУпАП  закріплено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів  приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху  з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа  фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Приміткою до статті 14-2 КУпАП передбачено, що режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.
Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно підпункту 5.38 пункту 33 Правил дорожнього руху (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено знак, що застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів.
Пунктом 33 (підпункт 5.39)  Правил дорожнього руху, передбачено знак, що визначає зону, де дозволена стоянка, за умов, що зазначаються на знакові або додаткових табличках під ним.
У свою чергу, пунктом 15.6 Правил дорожнього руху, визначено, що стоянка всіх транспортних засобів у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39, встановленими з табличкою 7.6.1, дозволяється на проїзній частині вздовж тротуару, а встановленими з однією з табличок 7.6.2-7.6.5 - легкових автомобілів і мотоциклів тільки так, як показано на табличці.
Відповідно до  ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених  статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається із наданих відповідачем матеріалів, відповідно до положень статті 14-2 КУпАП, інспектором з паркування було здійснено фотофіксацію обставин порушення ОСОБА_1 правил стоянки в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушень (а.с.60-66, 68-71).
Відповідно до вказаних фотознімків, транспортний засіб позивача розміщено під кутом у місці, позначеному дорожнім знаком 5.39, встановленим з табличкою 7.6.1, чим порушено вимоги  п. 15.6 Правил дорожнього руху.
Факт розміщення транспортного засобу саме на паркувальному майданчику підтверджується тим, що його межі окреслені суцільною блакитною лінією. До того ж, за вказаною адресою встановлені відповідні дорожні знаки.
З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що зазначена фотофіксація є належним та допустимим доказом, який підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.152-1 КУпАП (вимога таблички 7.6.1 «спосіб, а тому оскаржувана постанова серії 1КІ № 0000206026 від 30 серпня 2021 року є правомірною та не підлягає скасуванню.
Щодо оскаржуваної постанови серії 1КІ № 0000483984 від 30 серпня 2021 року, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови серії 1КІ № 0000483984 від 30 серпня 2021 року встановлено, що гр. ОСОБА_1 , 30 серпня 2021 року об 11 годині 34 хвилин по вул. Симона Петлюри, 30, у м. Києві залишив транспортний засіб «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , на майданчику для платного паркування без оплати паркування, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП (а.с.30).
Мотивуючи протиправність оскаржуваної постанови, апелянт зазначає, що майданчик для платного паркування, за адресою: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, не містив належного обладнання для сплати за паркування.
Дослідивши матеріали справи та доводи сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Пунктами 13-14 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ від 03.12.2009 № 1342, встановлено, що відведені майданчики для паркування позначаються дорожніми знаками та суцільною синьою (блакитною) смугою на проїзній частині і на бордюрі, який відокремлює проїзну частину від пішохідної. Відведені майданчики для платного паркування повинні обов`язково бути обладнані паркувальними автоматами, платіжними пристроями та/або інформаційними знаками про способи та порядок оплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування.
Відповідно до пункту 26 вище зазначених Правил користувач зобов`язаний:
- поставити транспортний засіб на місце для паркування відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків, а також з дотриманням вимог цих Правил і Правил дорожнього руху;
- сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування;
- розмістити на час паркування на майданчиках для паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки;
- після закінчення часу паркування, за який сплачено, звільнити місце паркування або сплатити вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування за час фактичного паркування. Допускається безоплатна стоянка транспортного засобу протягом 10 хвилин після закінчення часу паркування, за який сплачено.
Тобто, сплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування здійснюється у разі використання транспортним засобом місця для паркування на такому майданчику. При цьому, допускається безоплатна стоянка транспортного засобу протягом 10 хвилин.
Пунктом 4 Правил роз`яснено, що місцем для паркування є місце стоянки одного транспортного засобу на майданчику для паркування, позначене дорожньою розміткою відповідно до Правил дорожнього руху.
Колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що визначальною ознакою вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1  статі 152-1 КУпАП, є використання більше 10 хвилин транспортним засобом місця для паркування на майданчику для платного паркування, оскільки вказаний майданчик не обладнаний, згідно з вимогами законодавства та не містить паркувальний автомат для можливості оплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування.
Крім того, 02.05.2022 року під час розгляду справи в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, представником відповідача Сказком М.І. підтверджено, що вказаний майданчик на якому позивачем було здійснено паркування власного автомобіля, не має неналежного обладнання, зокрема, паркувального автомату для можливості оплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що Косун М.І. був позбавлений можливості сплатити вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування, відповідно, він не може бути притягнути й до адміністративної відповідальності.
З огляду на встановлені обставини, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржувана постанова 1КІ № 0000483984 від 30 серпня 2021 року є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.
Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями  283  і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Правовими положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції  фото- і кінозйомки,  відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи в цій частині позовних вимог.
Відповідно до ч. 2  ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно із ч. 2  ст. 77 КАС України  в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції рішення в частині прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права.
У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування постанови  серії 1КІ № 0000483984 від 30 серпня 2021 року та ухвалити нову постанову в цій частині, якою задовольнити вказані позовні вимоги, а оскаржувану постанову скасувати.
Правовими положеннями ч. 1 ст. 272 КАС України регламентовано, що судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями  273,  275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті  283, статтями  286-288  цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 242, 272, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -      
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2021 року - скасувати в частині відмови в задоволенні позову про скасування постанови серії 1КІ №0000483984 від 30 серпня 2021 року.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги частково та скасувати постанову Управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) серії 1КІ №000048398430 серпня 2021 року.
В іншій частині рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, відповідно до ч. 3  ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      М.І. Кобаль

Судді:                                                                                          Н.П. Бужак

                                                                                                              Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 02.05.2022 року