Справа № 444/1742/21                                Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л. 
Провадження № 22-ц/811/3988/21                 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О. 
Категорія: 8 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 травня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Івасюти М.В.
з участю: представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

у червні 2021 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , Дублянської міської ради, третя особа приватний нотаріус Головкіна Яна Вікторівна, про визнання недійсним рішення виконкому, визнання недійсним договору дарування житлового будинку, визнання за ним права власності на житловий будинок, визнання права власності та відшкодування моральної шкоди.
У жовтні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову. 
В обґрунтування заяви покликається на те, що з 2000 по 2020 рік перебував з ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі. У 2006 році ОСОБА_4 в рахунок погашення боргу, який складав суму коштів, еквівалентну 30 000 доларів США, було передано у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0.08 га та розташований на ній об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку. Стверджує, що він, виключно за рахунок власних коштів, здійснив реконструкцію зазначеного об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку шляхом його добудови, організації прибудинкової території та будівництвом господарських споруд, а саме: бані з альтанкою, більярдним залом та кімнатою відпочинку, дитячого майданчика та інших споруд. Зазначає, що на початку 2018 року, перебуваючи під впливом тяжких життєвих обставин, якими стали спроби його незаконного кримінального переслідування, як захисника особи, якому було надано правову допомогу під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження у зв`язку з активною правовою позицією з метою недопущення незаконного притягнення особи до кримінальної відповідальності з метою у забезпечення сім`ї від погроз та шантажу та збереження майна та щомісячних грошових надходжень у вигляді орендної плати, він прийняв рішення подарувати «de jure» усе нерухоме майно, яке було придбано ним виключно за власні кошти, ОСОБА_1 на період наявності таких загроз. Вказує, що наступного дня після укладення договору дарування останньої частини будинку, ОСОБА_4 подала позовну заяву про розірвання шлюбу, що свідчить про наявність умислу та зловживання довірою та тяжкою життєвою ситуацією, що склалася у нього, для заволодіння вищезазначеним нерухомим майном. На його думку відповідачі докладають зусиль для продажу спірного майна, що ускладнить або взагалі унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Звертає увагу, що незважаючи на твердження відповідачів про відсутність у них наміру відчужувати спірне нерухоме майно, ними уже відчужувалося інше спірне нерухоме майно, щодо якого не було вжито заходів забезпечення позову. Наголошує, що наявність на відповідному тематичному інтернет ресурсі пропозиції щодо продажу спірного будинку є більш ніж достатньою, на його думку, умовою для застосування заходів забезпечення позову у вигляді арешту на житловий будинок та господарські споруди. З наведених підстав просить накласти арешт на житловий будинок та господарські споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта в РПВН 30400662, РНОКПП НОМЕР_1 ).
Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 року, з врахуванням ухвали Жовківського районного суду Львівської області від 08 листопада 2021 року про виправлення описки, заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт на житловий будинок та господарські споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта в РПВН 30400662, РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом заборони його відчуження.
Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Апелянт стверджує, що заява про забезпечення позову подана в день судового засідання, що позбавило сторону відповідача ознайомитися з нею, а роздруківка оголошення про продаж будинку не була долучена до заяви про забезпечення позову. Зазначає, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку та господарських споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 12 травня 2010 року, виданого Дублянською міською радою, та договору дарування 1/2 частки у праві власності на житловий будинок від 07 травня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., однак жодних оголошень щодо продажу нерухомого майна він не розміщував. Покликається на те, що позивач заздалегідь за допомогою сторонніх осіб розмістив оголошення про продаж спірного об`єкта нерухомого майна, а в подальшому покликався на таке оголошення, звинувативши власника майна у спробах його відчуження. Вважає, що заявником не надано жодних доказів на підтвердження наявності наміру ОСОБА_1 відчужити спірне майно та не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви повністю. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що продаж спірного нерухомого майна може реально ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, однак з врахуванням того, що житловий будинок використовується для проживання пенсіонерів вважав за необхідне накласти арешт шляхом заборони лише на відчуження спірного житлового будинку.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.
Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.
Стаття 149 чинного ЦПК України передбачає, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Стаття 150 ЦПК України передбачає види забезпечення позову.
Пункт 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Пункт 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. (ч.3 ст. 150 ЦПК України).
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.
При зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по-перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по-друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з метою забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів.
Відповідно до роз`яснень п. п. 1, 4 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого п.4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. 
Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод, інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача (заявника).
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду про задоволення позову і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Обгрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову.
Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечення позову забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
З позовної заяви вбачається, що змістом позовних вимог, серед інших, є визнання недійсним договору дарування 1/2 частки у праві власності на житловий будинок та визнання за позивачем права власності на житловий будинок та господарські споруди, які розташовані в АДРЕСА_2 .
Тобто, між сторонами існує спір щодо права власності на житловий будинок та господарські споруди, які розташовані в АДРЕСА_2 , щодо якого заявник просить вжити заходи забезпечення позову, щоб не допустити його відчуження відповідачами.
Обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник покликається на реальні можливості ОСОБА_1 , як власника спірного нерухомого майна, відчужити спірне майно, що в подальшому утруднить або зробить взагалі неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Оскільки метою забезпечення позову є вжиття судом тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення суду, враховуючи зміст заявлених позивачем позовних вимог, предмет спору, беручи до уваги реальну можливість власника нерухомого майна відчужити спірне нерухоме майно, що в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувсядо суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок та господарські споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта в РПВН 30400662, РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом заборони його відчуження.
З огляду на те, що ОСОБА_1 , будучи власником спірного нерухомого майна має реальну можливість його відчуження іншим особам, колегія суддів відхиляє доводи апелянта на підтвердження незаконності оскаржуваної ухвали про те, що позивач ОСОБА_3 , заздалегідь, за допомогою сторонніх осіб розмістив оголошення про продаж спірного об`єкта нерухомого майна, а згодом, пославшись на таке оголошення, звинувативши власника майна у спробах його відчуження, звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, а також доводи апелянта про те, що інших підстав для забезпечення позову позивачем не наведено та не надано достатніх обґрунтувань та не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі, ефективний захист чи поновлення порушених прав та інтересів позивача.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 19.05.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк