Номер провадження: 22-ц/813/1931/22 
Номер справи місцевого суду: 522/4448/20
Головуючий у першій інстанції Кічмаренко С. М.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія: 30

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року                                                                м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2020 року в цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2020 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов Моторного (транспортного) страхового бюро України пред`явлений до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу. В позовній заяві просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 100722 грн та стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн (а.с. 1-3).
19 жовтня 2020 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Кічмаренко С.М.) у задоволенні позовних вимог Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу – відмовлено (а.с. 68-70).
19 листопада 2020 року до Приморського районного суду м. Одеси засобами поштового зв`язку від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла апеляційна скарга на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.10.2020 року. Апелянт не погоджується з прийнятим рішенням у зв`язку з тим, що дане рішення є незаконним, необґрунтованим і таким, що прийняте з порушенням норм процесуального права, неправильним незастосуванням норм матеріального права та неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи. Апелянт пояснює, що на момент ДТП, транспортний засіб Toyota Prius, мав державний номерний знак НОМЕР_1 , однак огляд транспортного засобу проводився через рік, а тому номерний знак транспортного засобу був змінений. В скарзі апелянт просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2020 по справі №522/4448/20 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України (а.с. 72-73).
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Сторони про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Клопотання про розгляд справи в режимі відео конференції до суду не подавали.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що звіт ФОП ОСОБА_2 №308/17 від 10.11.2017 року не може бути належним доказом на підтвердження заявлених вимог, а тому відмовив у задоволенні позову (а.с. 70).
Апеляційний суд, частково задовольняючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо доказів, наданих до апеляційної скарги.
До апеляційної скарги позивачем було додано пояснювальну записку по справі МТСБУ № 44419 від 10.11.2020 року, в якій експерт-оцінювач ОСОБА_2 зазначив, що при складанні звіту № 308/17 від 10.11.2017 року про оцінку колісного транспортного засобу Toyota Prius, реєстраційний номер НОМЕР_2 , була допущена технічна описка, а саме вказано невірну дату ДТП, замість вірної дати ДТП, яка сталася 05.08.2016 року, помилково зазначено 05.08.2017 року (а.с. 75), а також Довідку про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 76).
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 13 січня 2021 року у цивільній справі №264/949/19 тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої - третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.
Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.
З огляду на це, апеляційний суд зазначає, що представником позивача не обґрунтовано поважність обставин неподання відповідних доказів до суду першої інстанції, внаслідок яких позивач був позбавлений можливості їх надати з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а тому апеляційний суд не бере їх до уваги при ухваленні судового рішення. 

Фактичні обставини справи та оцінка апеляційного суду.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 05 серпня 2016 року о 15 годині 55 хвилин, керуючи автомобілем ВАЗ 21703, державний номерний знак НОМЕР_3 у м. Одесі по вул. М. Малиновського, не врахував дорожню обстановку, безпечну дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Toyota Prius державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобіль Toyota Prius державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 відкинуло вліво на зустрічну смугу, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_4 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 8).
Відповідно до постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 19.10.2016 року (справа №521/15697/16-п) ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом спричинення даної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 5).
З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП не була застрахована (а.с. 12).
Як вбачається зі звіту ФОП ОСОБА_2 №308/17 від 10.11.2017 року про оцінку автомобіля, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Prius реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 110709 грн 40 коп. (а.с. 14-21).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до пп. а п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
18.08.2017 року власник автомобіля Toyota Prius державний номерний знак НОМЕР_1 , управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції, звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП та з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 6, 41).
Відповідно до положень ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до страхового полісу №АК/6021840 страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становить 100000 грн (а.с. 11).
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі вищевказаної заяви та зазначеного звіту, згідно з наказом МТСБУ № №11969 від 21.12.2017 року управлінню патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції, як власнику пошкодженого автомобіля, було виплачено страхове відшкодування в розмірі 100000 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 1262983 від 26.12.2017 року (а.с. 44, 48).
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог МТСБУ, мотивував рішення тим, що у звіті зазначена вартість ремонту транспортного засобу Toyota Prius, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталася 05.08.2017 року, а згідно з інших матеріалів ДТП сталася 05.08.2016 року, а також тим, що об`єктом оцінки був транспортний засіб Toyota Prius, реєстраційний номер НОМЕР_2 , тоді як із позовної заяви та інших матеріалів, наданих позивачем вбачається, що механічні пошкодження отримав автомобіль Toyota Prius, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 69). Однак, апеляційний суд звертає увагу на те, що 12 липня 2018 року заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі №521/9923/17 позов Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 було задоволено; вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції вартість матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 64083,97 грн. Дане заочне рішення набрало законної сили. У зазначеній справі судом першої інстанції досліджувалися обставини справи щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, що сталася о 15 годині 55 хвилин 05.08.2016 року у м. Одесі по вул. М. Малиновського за участю автомобіля ВАЗ 21703 державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , автомобіля Toyota Prius державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля Mitsubishi Lancer державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_4 ..
При цьому, апеляційний суд наголошує на тому, що судом першої інстанції у справі №521/9923/17 встановлено, що відповідно до висновку експертного дослідження Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центра №30 від 29.12.2016 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Prius, д.н.з. НОМЕР_1 , склала 64083,97 грн. 
Отже, питання відшкодування ОСОБА_1 матеріальної шкоди внаслідок ДТП, що сталася 05.08.2016 року та стягнення з нього вартості матеріального збитку вже вирішувалося судом. Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2018 року у справі №521/9923/17 не оскаржувалося. При цьому МТСБУ участі в розгляді справи не приймало. 
Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Враховуючи вказані вище обставини та принцип юридичної відповідальності, а також те, що до участі в розгляді справи не було притягнуто управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції (або його правонаступник), яким було отримано відшкодування, проте на користь якого існує рішення суду про стягнення з відповідача грошових коштів, а апеляційний суд позбавлений права усувати недоліки суб`єктного складу при розгляді справи на стадії апеляційного провадження, то апеляційний суд частково задовольняє скаргу, скасовує прийняте рішення та відмовляє в позові з процесуальних підстав. Позивачу роз`яснюється право на оскарження вищевказаного заочного рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі №521/9923/17 як особи, яка сплатила відповідне відшкодування, та набула право регресної вимоги, а після цього право на звернення до суду з новим позовом до відповідача ОСОБА_1 , з притягненням в якості третьої особи на боці відповідача управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції (або його правонаступника)
Таким чином, оскільки судом першої інстанції було помилково застосовані норми процесуального права, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України, скасовує оскаржуване рішення суду першої інстанції, та відмовляє в задоволенні позову з процесуальних підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України – задовольнити частково
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2020 року скасувати, в задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити. 

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду                         А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

05.05.2022 року                                                                 м. Одеса