Ухвала
 
31 травня 2022 року 
 
м. Київ
 
справа № 206/3460/21
провадження № 61-4321ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві, 
 
ВСТАНОВИВ: 
У  серпні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (далі - КП «Теплоенерго») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві
Позов обґрунтовано тим, що вона ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , який з 01 січня 2016 року по 27 жовтня 2017 року постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1 та здійснював догляд та утримання  ОСОБА_1 . 27 жовтня 2017 року ОСОБА_2 трагічно загинув при здійсненні своїх трудових обов`язків, у зв`язку з чим було призначене спеціальне розслідування нещасного випадку на виробництві, що стався на КП «Теплоенерго». Внаслідок проведеного спеціального розслідування нещасного випадку складено акт за формою Н-5 від 05 квітня 2018 року, з якого вбачається, що комісія зі спеціального розслідування нещасного випадку прийшла до висновку, що нещасний випадок з оператором котельні ОСОБА_2 , не визнано таким, що пов`язаний з виробництвом, акт за формою Н-1 не складався. Не погоджуючись з даним висновком представник позивача подав скаргу до ГУ Держпраці у Дніпропетровській області, де просив провести повторне (додаткове) спеціальне розслідування даного нещасного випадку. Відповідно до акту за формою Н-5 від 04 лютого 2019 року про проведення повторного (додаткового) спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 27 жовтня 2017 року о 23 годині, вбачається, що нещасний випадок на виробництві, під час якого загинув ОСОБА_2 стався внаслідок порушення Інструкції з охорони праці. Позивач вважає, що КП «Теплоенерго» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди матері померлого, оскільки у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку при виконанні трудових обов`язків, вона, як мати померлого переносить моральні страждання, змінився ритм її життя, зі смертю сина вона перенесла та переносить психоемоційний стрес і усвідомлення безповоротності втрати завдає їй душевного болю, у зв`язку з чим просить суд стягнути з КП «Теплоенерго» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500 000,00 грн без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2022 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
У травні 2022 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2022 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга містить посилання на те, що судові рішення підлягають касаційному оскарженню з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях не урахували висновків викладених у постанові Верховного Суду  складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року у справі № 235/3191/19 та постанові Верховного Суду складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2021 року у справі № 210/2262/19.
Крім того, зазначає, що судами порушено норми процесуального права, не надано оцінки всім обставинам справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
За змістом пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Ціна позову у даній справі становить 500 000,00 грн та станом на 01 січня 2022 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн х 250=620 250,00 грн).
 
Однак, наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема щодо неврахування судами попередніх інстанцій висновків викладених у постанові Верховного Суду  складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року у справі № 235/3191/19 та постанові Верховного Суду складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2021 року у справі № 210/2262/19, а тому, не дивлячись на те, що ціна позову у справі не двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскаржувані у ній судові рішення підлягають перегляду в касаційному порядку на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду) та підпункту «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України (справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики).
 
За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.
 
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. Наведені у ній доводи підлягають перевірці за матеріалами справи, а тому згідно частини сьомої статті 394 ЦПК України наявні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2022 року.
 
Витребувати з Самарського районного суду м. Дніпропетровська матеріали вищезазначеної цивільної справи № 206/3460/21.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:          	І. Ю. Гулейков       С. О. Погрібний       О. В. Ступак