ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 953/826/21  Номер провадження 22-ц/814/1147/22	Головуючий у 1-й інстанції Шаренко С.Л.  Доповідач ап. інст. Панченко О. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Панченка О.О.,
суддів Абрамова П.С., Одринської Т.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2021 року, ухваленого у складі головуючого судді Шаренко С.Л., повний текст судового рішення виготовлено 08 листопада 2021 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
В С Т А Н О В И В :
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Зміст позовних вимог        
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» (далі - АТ «СК «Мега-Гарант»), ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з АТ «СК «Мега-Гарант» на його користь 121125,83 грн. з яких: 104243,53 грн. - страхове відшкодування, 7437 грн. - пеня за 195 днів прострочення виплати страхового відшкодування, 7774,55 грн. - відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення виплат страхового відшкодування, 1670,75 грн. - 3% річних від простроченої суми, а також стягнути з ОСОБА_2 на його користь 45544,43 грн. з яких: 25544,43 грн. - різниця між загальним розміром шкоди та сумою страхового відшкодування, 20000 грн. - моральна шкода. Крім того, просив стягнути на свою користь судові витрати у розмірі 4666,70 грн.
Позов мотивовано тим, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 , які полягають у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), автомобіль позивача був суттєво пошкоджений та на тривалий час виведений з ладу.
Також під час вказаної ДТП ОСОБА_1 та члени його сім`ї (син та дружина), що перебували в цей час в автомобілі, отримали ушкодження легкої форми, внаслідок чого тривалий час відчували психологічний шок, що додатково додало йому моральних страждань.
Крім того, АТ «СК «Мега-Гарант», у якій була застрахована цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_2 , до цього часу не здійснило страхового відшкодування у строки передбаченні законом, а тому є правомірною вимога про стягнення з останнього пені за прострочення зобов`язання, інфляційних збитків за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми страхового відшкодування.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 до АТ «СК «Мега-Гарант», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, пені, інфляційних збитків та 3% річних за весь час прострочення виплати страхового відшкодування - задоволено частково.
Стягнуто з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої наслідками ДТП (страхове відшкодування), в сумі 85763,12 грн.
Стягнуто з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 за прострочення виплати страхового відшкодування: пеню - 6118,54 грн., інфляційні збитки - 6396,25 грн., 3% річних - 1374,56 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2   на користь   ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої наслідками ДТП, 5000 грн., суму втрати товарної вартості автомобіля «Renault Duster» в розмірі 20545,40 грн., вартість проведеного автотоварознавчого дослідження в розмірі 3 922,56 грн.
Стягнуто з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 754,36 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 200,36 грн.
Відмовлено в задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3000 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у матеріалах справи містяться достатні та належні докази щодо завдання позивачу внаслідок ДТП матеріальної шкоди, а також факту спричинення моральної шкоди. Однак, розмір моральної шкоди підлягав зменшенню через відсутність належних доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовувався її розмір.
Крім того, у зв`язку з визнанням страховиком факту порушення строків виплати страхового відшкодування, на користь потерпілої особи підлягають стягненню пеня за прострочення зобов`язання, інфляційні збитки за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми страхового відшкодування, але у розмірі, який є пропорційним розміру встановленої матеріальної шкоди.
Короткий зміст вимог та доводів апеляційних скарг
Не погодившись із вказаним рішенням, позивач ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків місцевого суду обставинам справи, порушення ним норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з АТ «СК «Мега-Гарант» майнової шкоди, завданої ДТП, в неповному розмірі 85763,12 грн. та відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, постановити в цій частині нове рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що місцевий суд при визначенні вартості матеріальної шкоди, завданої наслідками ДТП, помилково взяв до уваги звіт про оцінку майна, зроблений на підставі огляду суб`єктом оціночної діяльності, направленим страховиком до місця знаходження пошкодженого автомобіля, а не висновок експертного автотоварознавчого дослідження, зробленого на його замовлення, відповідного до якого розмір встановленої майнової шкоди є більшим.
У свою чергу, розмір штрафних санкцій за прострочення виплати страхового відшкодування також має бути збільшеним пропорційно вказаній сумі матеріальної шкоди.
Стосовно відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, апелянт зазначає, що ним було надано докази надання професійної правничої допомоги, як того вимагають норми цивільно-процесуального закону, а тому місцевий суд безпідставно відмовив у задоволенні вказаних вимог.
Позиція інших учасників справи
14 січня 2022 року від представника АТ «СК «Мега-Гарант» - адвоката Власенко О.О. до апеляційного суду надіслано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому вона просить рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає, що воно є законними, ухваленим відповідно до норм матеріального та процесуального права.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з вимогами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.
Встановлені обставини справи
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10 вересня 2020 року, о 05 год. 00 хв., на 315 км автошляху Київ-Одеса, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «IVECO MAGIRUS», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 .
Постановою Любашівського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2020 року по справі №507/1030/20, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення і притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постанова набрала законної сили 02 листопада 2020 року (а.с.19 т.1).
Власником автомобіля «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_2 , є позивач ОСОБА_1 .
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «IVECO MAGIRUS», д.н.з. НОМЕР_1 , - ОСОБА_2 на момент ДТП, відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/2319112 була застрахована у АТ «СК «Мега-Гарант» (а.с.20 т.1).
11 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «СК «Мега-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а також з заявою про страхове відшкодування (а.с.21-23 т.1).
11 вересня 2020 року АТ «СК «Мега-Гарант» направив суб`єкта оціночної діяльності до місця знаходження пошкодженого автомобіля з метою визначення розміру збитків.
За результатами огляду було складено акт-огляду транспортного засобу, який підписаний власником автомобіля ОСОБА_1 та аварійним комісаром - оцінювачем ОСОБА_3 . Зауважень до вказаного акту-огляду ОСОБА_1 не зазначено (а.с.103 т.1).
25 вересня 2020 року, за результатами даного огляду, суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 було складено звіт про оцінку майна № А 09/07 (а.с.90-110 т.1).
З вказаного висновку вбачається, що вартість відновлювального ремонту (з урахуванням зносу, коефіцієнт якого становить «0») з округленням без урахування ПДВ складає 85763 грн.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до експерта-автотоварознавця Поляниці І.В. про проведення автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу.
16 листопада 2020 року судовим експертом Поляницею І.В. складено висновок №20-10 експертного автотоварознавчого дослідження, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням його зносу, на дату дослідження - 19 жовтня 2020 року, складає 104243,53 грн. Величина втрати товарної вартості склала 20545,40 грн. (а.с.32-65т.1).
Станом на день звернення до суду з позовом, страхове відшкодування позивачу не сплачено, про що також не заперечує і представник відповідача АТ «СК`Мега-Гарант».
Вирішуючи спір та частково задовольняючи позов, місцевий суд виходив з доведеності належними, допустимими та достатніми доказами факту завдання позивачу внаслідок ДТП матеріальної шкоди, встановленої на підставі звіту про оцінку майна, зробленого суб`єктом оціночної діяльності, направленим страховиком до місця знаходження пошкодженого автомобіля.
Крім того, суд першої інстанції встановив підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення спричиненої моральної шкоди, але зменшив її розмір через відсутність належних доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовувався.
Також, у зв`язку з визнанням страховиком факту порушення строків виплати страхового відшкодування, на користь позивача було стягнуто відповідні штрафні санкції у розмірі, пропорційному розміру встановленої матеріальної шкоди.
Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права, що регулюють спірні правовідносини
Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частинами 1, 2 та 5 статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно з підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Відповідно до пункту 33.3 статті 33 Закону водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).
Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.
Згідно з пунктом 34.1 Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.
Відповідно до пунктів 34.2, 34.3, 34.4 статті 34 Закону протягом десяти робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.
Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом п`ятнадцяти днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через дев`яносто днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення з АТ «СК «Мега-Гарант», як страховика, на користь ОСОБА_1 , як потерпілого, матеріальної шкоди, завданої ДТП, саме у розмірі 85763 грн.
Натомість, твердження апелянта про неврахування місцевим судом при визначенні розміру завданої матеріальної шкоди висновку експертного автотоварознавчого дослідження, зробленого на його замовлення, апеляційний суд відхиляє, оскільки вважає, що страховиком, на виконання вимог положень статті 34 Закону, протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, було розпочато її розслідування, у тому числі направлено аварійного комісара до місцезнаходження пошкодженого автомобіля для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, а тому в даному випадку належним та допустимим доказом розміру завданої матеріальної шкоди є саме звіт про оцінку майна, зроблений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 .
Разом з тим, можливість самостійно обрати експерта для визначення розміру збитків надається потерпілому лише у випадку не дотримання страховиком зобов`язань, передбачених пунктами 34.1 та 34.2 Закону.
Твердження скаржника про те, що неузгодження з ним розміру страхового відшкодування є підставою для неврахування даних звіту про оцінку майна, колегія суддів визнає неспроможними, оскільки під час огляду представником страховика (суб`єктом оціночної діяльності) огляду пошкодженого автомобіля, на якому був присутній ОСОБА_1 , від останнього не надходило жодних зауважень, в тому числі не ініціювалося питання залучення з його боку іншого експерта або аварійного комісара, що підтверджується копією акту огляду транспортного засобу (а.с.103 т.1).
Більше того, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 до моменту встановлення винної особи у скоєнні ДТП відповідним рішенням суду та набрання ним законної сили 02 листопада 2021 року, не маючи зауважень до акту огляду транспортного засобу, складеного представником страховика 11 вересня 2020 року, самостійно звернувся 19 жовтня 2020 року до експерта-автотоварознавця з заявою про проведення автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, таким чином безпідставно здійснивши самостійну оцінку вартості завданих ДТП матеріальних збитків.
Також, колегія суддів погоджується з розміром стягнутих судом першої інстанції пені, 3% річних та інфляційних втрат, який відповідає частці задоволеної суми страхового відшкодування за завдану ДТП матеріальну шкоду.
Стосовно твердження ОСОБА_1 про необхідність стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 20000 грн. апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Положеннями статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Згідно з частин 3 та 4 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Колегія суддів зазначає, що, оцінюючи розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн., місцевий суд виходив з міркувань розумності, виваженості та справедливості.
Так, дійсно мало місце порушення звичайного способу життя позивача внаслідок завдання відповідачем клопоту та переживань через пошкодження належного йому майна.
Однак, при визначенні розміру моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано не були враховані доводи ОСОБА_1 про те, що він та члени його сім`ї в результаті ДТП отримали ушкодження легкої форми, а також понесли матеріальні втрати через неповернення авансового внеску за заплановний відпочинок, оскільки позивачем так і не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.
З приводу оскарження рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що вказані документи ОСОБА_1 не були подані до закінчення судових дебатів у справі, а направлені разом з заявою про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу на адресу місцевого суду вже на шостий день після ухвалення рішення - 09 листопада 2021 року (а.с.211-218 т.1).
Таким чином, оскільки позивачем не було у строки, встановлені цивільно-процесуальним законом, документально доведено, що ним понесені витрати на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вказаної вимоги.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
Щодо судових витрат
За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, компенсації не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 02 червня 2022 року.

Головуючий суддя                                                       О.О. Панченко

Судді                                                                         П.С. Абрамов

                                                                               Т.В. Одринська