ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2022 року                                        Справа № 906/762/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г. ,  суддя Гудак А.В. 
секретар судового засідання Ткач Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Житомирської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Житомирської області від 02.12.2021 р. у справі № 906/762/21 (суддя Лозинська І.В., повний текст рішення складено 07.12.2021 р.)  
за позовом Керівника Бердичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: 1) Бердичівської міської ради; 2) Державної екологічної інспекції Поліського округу
до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Екосфера"; 2) Міського комунального підприємства "Бердичівкомунсервіс"
про визнання недійсним договору та повернення сміттєзвалища (полігону) твердих відходів 
за участю представників сторін:
прокурор - Манжаюк Д.Л.;
позивача (Бердичівської міської ради) - Слюсарчук Є.А.;
позивача (Державної екологічної інспекції Поліського округу) - не з`явився; 
відповідача - 1 - не з`явився;
відповідача - 2 - Козловський А.В.;

ВСТАНОВИВ:
Керівник Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області звернувся з позовом до Господарського суду Житомирської області в інтересах держави в особі Бердичівської міської ради та Державної екологічної інспекції Поліського округу до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Екосфера" та Міського комунального підприємства "Бердичівкомунсервіс" (з врахуванням заяви про виправлення описки від 06.09.2021 р.), в якому просить суд:
- визнати недійсним договір від 27.07.2020 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Полісся Екосфера" та Міським комунальним підприємством "Бердичівкомунсервіс";
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Полісся Екосфера" повернути Міському комунальному підприємству "Бердичівкомунсервіс" сміттєзвалище (полігон) твердих побутових відходів по вул. Чуднівській, 156-а в м. Бердичеві, на якому розташоване майно, а саме: огороджена територія довжиною 24 м.п., яка складається із 8 секцій (1,5 м * 2 м), складовими яких є бетонні плити - 24 шт. (0.5 м * 2 м) та бетонні стовпчики - 8 шт., металева сітка висотою 1,2 м з дерев`яними стовпчиками довжиною 100 м.п.; контрольно-дезинфікуюча зона полігону - дизбар`єри з бетонним фундаментом та заглибленням - 2 од., пл. 22,5 кв.м. (3м*7,5 м) та пл. 14,0 м. кв. (4 м * 3,5 м), що розміщене на земельній ділянці пл. 4,6746 га, кадастровий № 1810400000:01:017:0027, шляхом підписання акту приймання-передачі.
В обґрунтування позову прокурор зазначає, що договір від 27.07.2020 р., укладений між відповідачами є удаваним правочином, за своєю правовою суттю це є договір оренди, тому він підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 2 ст. 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. ст. 203, 215 ЦК України, а  сміттєзвалище (полігон) твердих відходів та інше майно підлягає  поверненню в силу положень ст. 216 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 02.12.2021 р. у справі №906/762/21 в задоволенні позову відмовлено.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що прокурором не пред`явлено вимоги про визнання недійсним рішення Бердичівської міської ради № 1215 від 16.07.2020 р., яким затверджено протокол засідання конкурсної комісії із визначення виконавця послуг з поводження з побутовими відходами в м. Бердичеві, визначено переможцем конкурсу ТОВ "Полісся Екосфера" та затверджено проект договору з надання послуг. З огляду на що суд першої інстанції дійшов висновку, що прокурором обрано неефективний спосіб захисту.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Заступник керівника Житомирської обласної прокуратури звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:
- судом першої інстанції, при винесенні оскаржуваного рішення, не враховано, що Бердичівською міською радою прийнято ненормативне рішення, яким затверджено протокол засідання конкурсної комісії з визначення виконавця послуг та проект оспорюванного договору. Вказане рішення вичерпує свою дію моментом його виконання, тобто укладенням договору про утримання та обслуговування міського сміттєзвалища (який оскаржується прокурором). Прокурором обраний ефективний спосіб захисту, який відповідає правовій природі правовідносин, що виникли між сторонами;
- відмовляючи у задоволенні позову, місцевим господарським судом не надавалася оцінка доводам прокурора щодо порушень вимог ч. 2 ст. 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ч. ч. 1, 2, 5 ст. 203, ст. ст. 215, 216 ЦК України при укладені договору про утримання та обслуговування міського сміттєзвалища (полігону) твердих побутових відходів.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 906/762/21 у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В., суддя Мельник О.В.
Листом від 29.12.2021 р. Північно-західний апеляційний господарський суд витребував матеріали справи № 906/762/21 з Господарського суду Житомирської  області. 
11.01.2022 р. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи з Господарського суду Житомирської області.
Розпорядженням керівника апарату суду від 12.01.2022 р. № 01-05/17 у зв`язку із перебуванням у відпустці  судді-члена колегії Мельника О.В., відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.5 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у судовій справі.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2022 р. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2022 р. відкрито провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Житомирської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Житомирської області від 02.12.2021 р. у справі №906/762/21. Розгляд апеляційної скарги призначено на 09.02.2022 р. об 14:30 год.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.02.2022 р. розгляд справи відкладено на 10.03.2022 р. о 15:45 год. Витребувано в Бердичівської міської ради належним чином засвідчену копію Положення про порядок проведення конкурсу на надання житлово-комунальних послуг з вивезення побутових відходів та конкурсної документації для проведення конкурсу з вивезення побутових відходів, затверджене рішенням Бердичівської міської ради від 06.12.2013 р. № 757 (в редакції, чинній на момент проведення конкурсу на надання комунальних послуг з вивезення та захоронення побутових відходів).
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.03.2022 р. розгляд справи відкладено на 06.04.2022 р. о 14:30 год.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.04.2022 р., із врахуванням ухвали суду від 18.04.2022 р., розгляд скарги було відкладено на 11.05.2022 р. об 15:00 год.

Бердичівська міська рада надіслала до суду письмові пояснення, в яких зазначає, що у суді першої інстанції неодноразово було надано як письмові, так і усні пояснення щодо правомірності оспорюваного договору. В даному випадку відсутні підстави вважати оспорюваний договір договором оренди, а тому питання удаваності правочину також фактично відсутнє. Позивач наполягає, що даний договір є договором надання послуг, який регулюється ст. 901 ЦК України.
Прокурором ні у суді першої інстанції, ні у апеляційній скарзі не надали суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що між сторонами договору виникли інші правовідносини, ніж передбачені договором, а також, що воля сторін була спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені укладеним між ними договором.
Прокурор, звертаючись до суду із даним позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. У даному випадку, будь-яка бездіяльність компетентних органів відсутня, а тому відсутні підстави для звернення прокуратури із вказаним позовом до суду. Позиція Бердичівської міської ради категорично відмінна від позиції прокуратури.
Позивач вказує, що відповідачі виконали п. 7 рішення Бердичівської міської ради від 16.07.2020 р. № 1215 щодо укладення спірного договору. МКП "Бердичівкомунсервіс" було зобов`язане прийняти до виконання доведене до нього зазначене рішення засновника саме з укладення із ТОВ "Полісся Екосфера" договору про утримання та обслуговування сміттєзвалища, як з таким, що визнано переможцем конкурсу, а не будь - якого іншого договору, а тому питання спрямованості волевиявлення сторін на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені укладеним між ними договором не повинно підійматись.
На підставі вищевикладеного, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі за безпідставністю.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полісся Екосфера" та Міське комунальне підприємство "Бердичівкомунсервіс" надіслали до суду відзиви на апеляційну скаргу, в яких зазначають, що висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, суд першої інстанції оцінив докази і обґрунтував своє рішення нормами чинного законодавства та не зобов`язаний давати відповідь на кожен аргумент. Твердження апелянта про недотримання судом вимог ст. 86 ГПК України - безпідставні. Бердичівська міська рада виконала свій обов`язок із забезпечення благоустрою м. Бердичев шляхом укладення договору надання послуг. Жодна земельна ділянка із власності Бердичівської міської ради не вибувала і навіть не передавалася, оскільки її не існувало як такої. На момент розгляду справи в суді першої інстанції проект землеустрою на земельну ділянку за адресою розташування полігону тільки розроблявся, із іншою орієнтовною площею, докази чого містяться в матеріалах справи.
З огляду на викладене, вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, а апеляційна скарга прокурора - безпідставна.

На виконання вимог ухвали суду від 09.02.2022 р., Бердичівська міська рада надіслала до суду належним чином засвідчені копії рішень Бердичівської міської ради від 06.12.2013 р. №757 та від 22.12.2013 р. № 758.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полісся Екосфера" надіслало до суду додаткові пояснення, в яких зазначає, що в суді першої інстанції відповідачем були надані пояснення про те, що огорожа (часткова) і дизбар`єр передані у зв`язку з тим, що надання послуг із обслуговування полігону (тобто виконання договору про утримання та обслуговування міського сміттєзвалища) без них неможлива згідно чинного законодавства. Однак, відсутні будь-які підстави вважати цю передачу орендними відносинами, адже згідно п. 1.3 договору чітко визначено, що утримання та обслуговування полігону здійснюється виконавцем на безоплатній основі; доказів протилежного представниками прокуратури не надано.
Відповідач вказує, що самим рішенням Бердичівської міської ради від 16.07.2020 р. № 1215 визначено виконавця послуг, визначено текст (умови) договору, уповноважено осіб на його підписання. За наявності чинного рішення сторони договору не могли і не мали наміру (підстав) укладати жоден інший договір, ніж визначений міською радою. Це рішення виражає волю територіальної громади. Ні судом, ні Бердичівською міською радою, як видавцем рішення, таке рішення про скасування цього акту органу місцевого самоврядування не приймалося. При цьому, Бердичівська міська рада не підтримує позов прокуратури. За таких обставин, законні інтереси територіальної громади не є порушеними і дотримуються без звернення до суду, поновлювати немає що.
Також відповідач звертає увагу суду на те, що МКП "Бердичівкомунсервіс" не може самостійно утримувати та обслуговувати полігон побутових відходів не тільки через відсутність необхідних спеціалістів та техніки, а й у зв`язку з тим, що така діяльність – як оброблення, утилізація, видалення або захоронення відходів - не передбачена статутом МКП "Бердичівкомунсервіс". Прокуратурою, всупереч ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ГПК України, не надано жодного доказу, який би свідчив про оплатний характер оспорюваного договору: ні платіжного доручення, ні будь-якого рішення, наказу про виділення або перерозподіл (збереження) будь-яких коштів.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полісся Екосфера" надіслало до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника.

В судових засіданнях прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, просить задоволити її вимоги, скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.
Представники позивача та відповідача-2 в судових засіданнях заперечили доводи апеляційної скарги, просять відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Інші учасники справи в судові засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.
Враховуючи те, що судом вчинено необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, беручи до уваги клопотання відповідача-1 про розгляд справи без участі представника, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши в судовому засіданні прокурора та представників сторін, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, на виконання рішення виконавчого комітету Бердичівської міської ради № 73 від 12.03.2019 р. (а. с. 25, 26, т. 2), 20.06.2019 р. комісією фахівців вказаного органу місцевого самоврядування проведено обстеження полігону побутових відходів, 1956 р. ведення в експлуатацію, пл. 4,6746 га, ринковою вартістю 3757249,00 грн без ПДВ, про що свідчить акт  оприбуткування - передачі полігону твердих побутових відходів за адресою: м. Бердичів, вул. Чуднівська, 156-а (а. с. 52, т. 1; 114, 115, т. 1).
Комісією рекомендовано оприбуткувати на баланс відділу комунальної власності та земельних відносин полігон твердих побутових відходів пл. 4,6746 га у м. Бердичеві по вул. Чуднівська, 156-а з подальшою безоплатною передачею його на баланс міського КП "Бердичівкомунсервіс", яке згідно п. 1.1 статуту (а. с. 57- 65, т. 1) створено  нa підставі рішення Бердичівської міської ради № 232 від 27.10.2011 р.

16.07.2020 р. Бердичівська міськрада прийняла рішення від 16.07.2020 р. № 1215 "Про затвердження протоколу засідання конкурсної комісії з визначення виконавця послуг з поводження з побутовими відходами в м. Бердичеві (вивезення та захоронення) та договору з надання послуг з поводження з побутовими відходами" (а. с. 38, 39, т. 1).

27.07.2020 р. між МКП "Бердичівкомунсервіс" (балансоутримувач) та ТОВ "Полісся Екосфера" (виконавець) укладено договір про утримання та обслуговування міського сміттєзвалища (полігону) твердих побутових відходів, розташованого по вул. Чуднівській, 156-а в м. Бердичеві (далі - договір) (а. с. 45 - 48, т. 1), згідно з п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, балансоутримувач передає, а виконавець бере на себе зобов`язання із утримання та обслуговування міського сміттєзвалища (полігону) твердих побутових відходів, загальною площею 4,6746 га, за адресою: вул. Чуднівська, 156-а в м. Бердичеві Житомирської області, згідно з нормами чинного законодавства України, зокрема, Правилами експлуатації полігонів побутових відходів для приймання твердих побутових відходів.
Пунктом 1.3 договору передбачено, що утримання та обслуговування полігону здійснюється виконавцем на безоплатній основі.
Згідно п. 2.2 договору побутові відходи доставляються особами, уповноваженими на вивезення побутових відходів виконкомом Бердичівської міської ради на конкурсних засадах, спеціально обладнаними транспортними засобами згідно із Законом України "Про відходи", Правилами експлуатації об`єктів поводження з побутовими відходами.
Договір набуває чинності з дати його підписання, що зазначена на початку договору, та діє до 27.07.2025 р. (п. 10.1 договору).

27.07.2020 р. між МКП "Бердичівкомунсервіс" та ТОВ "Полісся Екосфера" підписано акт передавання-приймання місцевого сміттєзвалища (полігону) твердих побутових відходів, розташованого по вул. Чуднівській, 156-а в м. Бердичеві, на якому розташоване майно, а саме: огороджена територія довжиною - 24 м.п., яка складається із 8 секцій (1,5м*2,0 м), складовими яких є бетонні плити - 24 шт. (0,5м*2,0 м) та бетонні стовпчики -  8 шт. Металева сітка висотою 1,2 м. з дерев`яними стовпчиками довжиною 100 м.п. та контрольно-дезинфікуюча зона полігону - дизбар`єри з бетонним фундаментом та заглибленням - 2 од., площею 22,5 кв.м. (3,0.м*7,5 м) та площею 14,0 м.кв. (4,0м*3,5м) (а. с. 48, т. 1).

Предметом даного позову є вимога прокурора в особі Бердичівської міської ради та Державної екологічної інспекції Поліського округу до ТОВ "Полісся Екосфера" та МКП "Бердичівкомунсервіс" про визнання недійсним договору від 27.07.2020 р., укладеного між відповідачами та зобов`язання ТОВ "Полісся Екосфера" повернути сміттєзвалище (полігон) твердих відходів, розташований по вул. Чуднівській, 156-а в м. Бердичеві та інше майно. 
Прокурор, звертаючись до суду із даним позовом, посилається на те, що укладений між відповідачами спірний договір є удаваним, за своєю правовою суттю це є договір оренди, тому він підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 2 ст. 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. ст. 203, 215 ЦК України, а саме сміттєзвалище (полігон) твердих відходів та інше майно -  поверненню в силу положень ст. 216 ЦК України.

Щодо наявності (відсутності) підстав для представництва прокурора в суді у даній справі, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
За положеннями Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци 1 і 2 ч. 3 ст. 23 зазначеного Закону).
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1-3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").
Отже, за змістом наведених норм прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом, а саме: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 р. у справі № 912/2385/18, зазначила наступне. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Велика Палата Верховного Суду також звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.
У Рішенні від 05.06.2019 р. № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.
Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Отже, з огляду на вищевказані висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №912/2385/18 суди мали дослідити: (1) чи знав або повинен був знати компетентний орган про допущені порушення інтересів держави, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся; (2) чи дотримано прокурором розумного строку для надання уповноваженому органу можливості відреагувати на виявлене прокурором порушення та самостійно звернутися до суду з відповідним позовом або ж надати аргументовану відповідь на звернення прокурора.
Обставини дотримання прокурором процедури, встановленої частинами 3 та 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до положень статей 53, 174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган, виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до ст. 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" одним із принципів місцевого самоврядування в Україні є судовий захист прав місцевого самоврядування.
Пункт 8 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачає, що право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів.
Згідно ч. 1 ст. 62 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб. У випадках, коли доходи від закріплених за місцевими бюджетами загальнодержавних податків та зборів перевищують мінімальний розмір місцевого бюджету, держава вилучає із місцевого бюджету до державного бюджету частину надлишку в порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.
Відповідно до положень статуту МКП "Бердичівкомунсервіс", затвердженого рішення Бердичівської міської ради № 232 від 27.10.2011 р., засновником МКП "Бердичівкомунсервіс" є Бердичівська міська рада.
Пунктом 1.2. статуту визначено, що МКП "Бердичівкомунсервіс" є правонаступником КП "Озеленювач", МКП "Інспекція з благоустрою та санітарії м. Бердичева" та КП "Шляхо-експлуатаційна дільниця м. Бердичева".
Пунктом 3.1. статуту визначено, що майно підприємства становлять основні фонди, оборотні кошти, а також цінності, передані засновником або придбані підприємством за кошти, отримані від його господарської діяльності, які відображаються в самостійному балансі підприємства.
Пунктом 3.2. статуту визначено, що майно є комунальною власністю і закріплюється за підприємством на праві господарського відання за згодою засновника. Підприємство користується та розпоряджається наданим засновником майном.
Згідно із частиною 3 статті 16 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи, до компетенції яких законами України віднесено здійснення зазначених функцій.
За приписами статті 7 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, належить, зокрема контроль за додержанням органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами вимог законодавства України про охорону земель.
Положенням про Державну екологічну інспекцію України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275, визначено, що Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Пунктом 3 Положення визначено, що основними завданнями Держекоінспекції є: реалізація державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів; здійснення у межах повноважень, передбачених законом, державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства, серед іншого щодо охорони земель, надр.
Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань, згідно з пп 3 п. 4 Положення проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать, до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням і здійснює лабораторні вимірювання (випробування).
Згідно пп. 12 п. 3 Положення поводження з відходами, небезпечними хімічними речовинами, пестицидами та агрохімікатами.
Згідно п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію Поліського округу, затвердженого наказом Держекоінспекції України № 252 від 01.06.2021 р., Державна екологічна інспекція Поліського округу є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується. Повноваження цієї інспекції поширюються на територію Житомирської та Рівненської областей.
Відповідно до пункту 16 Положення про Державну екологічну інспекцію Поліського округу, інспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює держаний нагляд (контроль) з питань поводження і відходами.
Згідно п. 5 Положення звертається до суду із позовом щодо визнання протиправними дій чи бездіяльності фізичних і юридичним осіб, фізичних осіб - підприємців, органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб, про визнання недійсними індивідуальних актів або їх окремих частин, правочинів, що порушують вимоги законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Як встановлено апеляційним судом, прокурор, на виконання вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", листом № 50-90-1252 вих. 21 від 15.06.2021 р. повідомив Бердичівську міську раду та листом № 50-90-1253 вих. 21 від 15.06.2021 р. Державну екологічну інспекцію Поліського округу про виявлений факт неправомірної передачі у користування ТОВ "Полісся Екосфера" земельної ділянки комунальної форми власності та наявності підстав для вжиття заходів до поновлення інтересів територіальної громади.
Разом з тим, Бердичівська міська рада в листі № 02.2-05/1437 від 01.07.2021 р. повідомила прокуратуру про те, що у підписанні спірного договору на утримання міського сміттєзвалища з ТОВ "Полісся Екосфера" не має ознак договору оренди, оскільки сміттєзвалище утримується на безоплатній основі.
В свою чергу, Державна екологічна інспекція Поліського округу листом № 9-07/2936 від 23.06.2021 р. повідомила прокуратуру про неможливість звернення до суду із таким позовом у зв`язку із завантаженістю та недостатнім фінансуванням.

Отже, із урахуванням тієї обставини, що Бердичівська міська рада та Державна екологічна інспекція Поліського округу, після надіслання відповідної інформації прокуратури про виявлене порушення, не повідомила прокурора про намір звертатися із вказаним позовом до суду, колегія суддів вважає, що у їх діях вбачаються ознаки неналежного здійснення своїх повноважень.

Прокурор, звертаючись до суду із даним позовом, зазначає, що використання земельної ділянки (на якій знаходить полігон переданий за спірним договором) ТОВ "Полісся Екосфера" призводить до невизначеності у правовідносинах щодо використання вказаного майна територіальної громади, зокрема, кола суб`єктів, які мають право використовувати останнє, а також зобов`язані забезпечувати схоронність останнього, дбати про належний стан майна, нести відповідальність за його пошкодження чи знищення, що є порушенням інтересів держави, а тому мають місце підстави для звернення прокурора до суду в межах своєї компетенції. Незважаючи на встановлені порушення та тривалість їх існування, Бердичівська міська рада будь-яких заходів на усунення порушень до цього часу не вжила, а тому наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді.

З наведених мотивів суд констатує, що звертаючись до суду із позовом у цій справі, прокурор дотримався вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та ст. 53 ГПК України щодо умов такого звернення, обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив, у чому саме полягає порушення інтересів держави та правильно визначив органи, уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

А відтак доводами ТОВ "Полісся Екосфера" щодо того, що у прокуратури відсутні підстави здійснення представництва інтересів держави у даній справі, колегія суддів вважає необґрунтованими. В свою чергу, суд вказує, що Бердичівська міська рада будь-яких заходів на усунення вказаних порушень не вжила, не мала наміру звертатися до суду із позов та взагалі не підтримує його в судовому порядку, а тому у прокурора наявні підстави для представництва інтересів держави в суді по даній справі.

Щодо суті заявлених прокурором позовних вимог суд зазначає наступне.
Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За ст. 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового результату.
Правочин - це основна підстава виникнення цивільних прав і обов`язків.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України, зокрема, відповідно до ч. 5 цієї статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
У ст. 235 ЦК України встановлено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.
За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.
Тобто, удаваний правочин вчинюється для прикриття іншого правочину, внаслідок чого в наявності два правочини - прихований і удаваний - такий, що прикриває перший правочин. Удаваний правочин, на відміну від прихованого, сторонами не виконується. Відповідні права і обов`язки сторонами не реалізуються. Сторони правочину виконують тільки ті обов`язки та реалізують ті права, що випливають із прихованого правочину. З учиненням удаваного правочину сторони навмисно виражають не ту внутрішню волю, що насправді має місце. Удавані правочини - це правочини з дефектами волі такого правочину та мети.
Оскільки згідно із ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головною вимогою для правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, що суд повинен установити - чи є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясування питання про те чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме правочин.
Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним.

Суд першої інстанції, приймаючи оспорюване рішення зазначив, що прокурор не пред`явив вимог про визнання недійсним рішення Бердичівської міської ради № 1215 від 16.07.2020 р., що стало підставою для відмови в позові прокурору у зв`язку з тим, що ним обрано неефективний спосіб захисту.
Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає, що обраний прокурором спосіб захисту належний і такий, що може відновити порушене право та/або інтерес. 
При цьому суд вказує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Колегія суддів вказує, що Бердичівською міською радою прийняте ненормативне рішення № 1215 від 16.07.2020 р., яким затверджено проект договору про утримання на обслуговування міського сміттєзвалища (полігону). Вказане рішення вичерпало свою дію моментом його виконання, судове рішення про визнання його протиправним та скасування не є підставою для повернення полігону та майна, яке на ньому знаходиться, а тому відповідна позовна вимога не відповідала б ефективному способу захисту прав та інтересів у цих правовідносинах.
Апеляційний господарський суд приймає до уваги правовий висновок, зроблений Верховним Судом України у постанові від 11.11.2014 р. по справі № 21-405а14, про те, що в разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб`єктом владних повноважень) ненормативного акта, який застосовується одноразово, після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладення договору оренди), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами прокурора, що ним обрано ефективний спосіб захисту прав (інтересів), який відповідає правовій природі правовідносин, що виникли між сторонами.

Колегія суддів зазначає, що в якості підстав позову прокурором вказано, що спірний договір від 27.07.2020 р., укладений між ТОВ "Полісся Екосфера" та МКП "Бердичівкомунсервіс" є удаваним правочином, за своєю правовою природою це є договір оренди, тому він підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 2 ст. 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. ст. 203, 215 ЦК України, а саме сміттєзвалище (полігон) твердих відходів та інше майно поверненню в силу положень ст. 216 ЦК України.

Досліджуючи дані обставини колегія суддів приймає до уваги наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі рішення Бердичівської міської ради № 232 від 27.10.2011 р. було створено МКП "Бердичівкомунсервіс" та затверджено статут вказаного комунального підприємства.

Як встановлено апеляційним судом, на підставі акту від 20.06.2019 р. на баланс відділу комунальної власності та земельних відносин оприбутковано полігон твердих побутових відходів за адресою: м. Бердичів, вул. Чуднівська, 156-а, з подальшою безоплатною передачею полігону площею 4,6746 га.  на баланс МКП "Бердичівкомунсервіс", яке (підприємство) в силу положень п. п. 2.2.7., 2.2.8., 2.2.31 - 2.2.34 статуту є спеціалізованим підприємством метою та предметом діяльності якого є, зокрема, вивезення твердих і рідких побутових відходів.

Колегія суддів встановила, що п. п. 6, 7 рішення Бердичівської міської ради № 1215 від 16.07.2020 р. було затверджено проект договору про утримання та обслуговування міського сміттєзвалища (полігону) твердих побутових відходів, розташованого по вул. Чуднівській, 156-а в м. Бердичеві та уповноважено директора МКП "Бердичівкомунсервіс" на підписання договору з ТОВ "Полісся Екосфера" про утримання та обслуговування міського сміттєзвалища (полігону) твердих побутових відходів.

В подальшому, 27.07.2020 р. між МКП "Бердичівкомунсервіс" та ТОВ "Полісся Екосфера" було укладено договір про утримання та обслуговування міського сміттєзвалища (полігону) твердих побутових відходів, розташованого по вул. Чуднівській, 156-а в м. Бердичеві.
Згідно п. 1.1. договору, сторони домовились, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, балансоутримувач передає, а виконавець бере на себе зобов`язання із утримання та обслуговування міського сміттєзвалища (полігону) твердих побутових відходів, загальною площею 4,6749 га, що знаходиться за адресою: вул. Чуднівська, 156-а в м. Бердичеві, згідно норм чинного законодавства України, зокрема, Правил експлуатації полігонів побутових відходів, для приймання твердих побутових відходів.
Пунктом 1.3 договору сторони передбачили, що утримання та обслуговування полігону здійснюється виконавцем на безоплатній основі.
Відповідно до п. 3.1 договору, МКП "Бердичівкомунсервіс" зобов`язане до моменту підписання акту передавання-приймання полігону звільнити його територію від власних працівників, майна, обладнання, інвентаря тощо.

На виконання п. 3.1. даного договору, 27.07.2020 р. між МКП "Бердичівкомунсервіс" та ТОВ "Полісся Екосфера" складено акт передавання-приймання місцевого сміттєзвалища (полігон) твердих побутових відходів, розташованого по вул. Чуднівській, 156-а в м. Бердичеві, на якому розташоване майно, а саме: огороджена територія довжиною 24 м.п., яка складається із 8 секцій (1,5 м * 2 м), складовими яких є бетонні плити - 24 шт. (0.5 м * 2 м) та бетонні стовпчики - 8 шт., металева сітка висотою 1.2 м з дерев`яними стовпчиками довжиною 100 м. п.; контрольно-дезинфікуюча зона полігону - дизбар`єри з бетонним фундаментом та заглибленням - 2 од., пл. 22,5 кв.м. (3м*7,5 м) та пл. 14,0 м. кв. (4 м * 3,5 м), що розміщене на земельній ділянці пл. 4,6746 га, кадастровий № 1810400000:01:017:0027.

Тобто, із змісту укладеного між сторонами договору від 27.07.2020 р. слідує, що МКП "Бердичівкомунсервіс" передало, а ТОВ "Полісся Екосфера" взяло на себе зобов`язання із утримання та обслуговування міського сміттєзвалища (полігону) твердих побутових відходів. При цьому судом встановлено обставини передачі вказаного сміттєзвалища (полігону) за актом від 27.07.2020 р., який складений між відповідачами та майна, яке на ньому знаходилося.

Також суд зазначає, що незважаючи на відсутність в акті приймання-передачі від 27.07.2020 р. посилань на передачу земельної ділянки, МКП "Бердичівкомунсервіс" фактично передало в користування ТОВ "Полісся Екосфера" і земельну ділянку площею 4,6746 га, з кадастровим номером 1810400000:01:017:0027 на якій розташоване дане майно. Поряд із цим, сама земельна ділянка комунальному підприємству на праві власності не належить.
До такого висновку апеляційний господарський суд дійшов, враховуючи неможливість використання об`єктів на земельній ділянці без використання самої ділянки, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 р. у справі № 921/158/18, відповідно до якої, згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. 
Отже, відповідно до зазначених правових норм власники споруди мають право на користування земельною ділянкою, на якій вона розташована. Наведене розуміння судами положень ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України як норм, які закріплюють принцип слідування юридичної долі земельної ділянки долі розміщеного на ній об`єкту нерухомості є усталеним та полягає в тому, що в його основу покладено слідування землі за об`єктом нерухомості та його спрямованістю, фактично є об`єднання юридичної долі двох окремих об`єктів нерухомості (земельної ділянки та будівлі, споруди).

Таким чином, встановивши дані обставини, аналізуючи положення договору від 27.07.2020 р., суд звертає увагу на те, що відповідно до норм ч. 1 та 2 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).
Частиною 1 ст. 759 ЦК України унормовано, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Спеціальним законом, який регулює відносини щодо ефективного використання державного та комунального майна шляхом передачі його в оренду фізичним та юридичним особам є Закон України "Про оренду державного та комунального майна".
Цей Закон регулює правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим.
Стаття 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачає, що оренда - речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.
В ст. 10 даного закону визначені істотні умови договору оренди. За згодою сторін у договорі оренди можуть бути передбачені й інші умови.

В свою чергу. колегія суддів також зазначає, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 6 Закону України "Про оренду землі" унормовано, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Згідно з ч. 1 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
Частиною 1 ст. 92 Земельного кодексу України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
За приписами ст. 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні  ділянки, або уповноважені ними особи.
Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності,  є сільські,  селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.
Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця,  прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.
Статтею 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Отже, з огляду на викладене, беручи до уваги дані норми чинного законодавства та положення договору від 27.07.2020 р., колегія суддів дійшла висновку, що між сторонами фактично склалися правовідносини з оренди майна та земельної ділянки, на якій вказане майно розташоване, оскільки із умов спірного договору вбачається, що МКП "Бердичівкомунсервіс" фактично передало ТОВ "Полісся Екосфера" сміттєзвалище (полігон) твердих побутових відходів із майном, яке на ньому знаходилося та земельну ділянку, на якій це майно перебувало, а тому положення спірного договору повинні відповідати законодавству, що регулює правовідносини у сфері оренди.

Також суд приймає до уваги те, що сторонами не був дотриманий встановлений нормами земельного законодавства порядок щодо передачі в оренду земельної ділянки. При цьому зважаючи на усі вищевказані норми, наявність рішення Бердичівської міської ради № 1215 від 16.07.2020 р., яким затверджено протокол засідання конкурсної комісії з визначення виконавця послуг з поводження з побутовими відходами в м. Бердичеві, визначено переможцем конкурсу ТОВ "Полісся Екосфера" та затверджено проект договору з надання послуг, також не може свідчити про дотримання вимог земельного законодавства при укладенні оспорюваного договору.

Доводи Бердичівської міської ради про те, що даний договір є договором надання послуг, який регулюється ст. 901 ЦК України, суд оцінює критично, оскільки за договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 ЦК України). Однак, в даному випадку, на підставі спірного договору, не відбувається споживання послуги, що є однією з основних ознак договору надання послуг, у відповідача-1 немає жодних зобов`язань щодо сплати коштів відповідачу-2, оскільки з аналізу п. 1.3 договору вбачається, що утримання та обслуговування полігону здійснюється виконавцем на безоплатній основі, що суперечить вимогам ст. 901 ЦК України, яка передбачає, що за надані послуги кошти сплачує замовник. За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що договір від 27.07.2020 р. за своєю правовою природою не є договором надання послуг.

Також колегія суддів зазначає, що незважаючи на те, що в оспорюваному договорі відсутні всі істотні умови договору оренди (плата за користування майном), вказаний договір є саме договором оренди, оскільки в даному випадку неналежне оформлення відносин оренди і є тим способом, завдяки якому досягається прихована мета - передача в користування майна та земельної ділянки, тому твердження сторін про те, що спірний договір не є договором оренди, у зв`язку із тим, що недотриманні всі його умови, суд не приймає до уваги.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не можуть бути об`єктами оренди спеціально відведені місця чи об`єкти, призначені для захоронення відходів (місця розміщення відходів, сховища, полігони, комплекси, споруди, ділянки надр тощо).

З огляду на встановлену законом пряму заборону передавати в оренду спеціально відведені місця чи об`єкти, призначені для захоронення відходів, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для визнання недійсним договору про утримання та обслуговування міського сміттєзвалища (полігону) твердих побутових відходів, розташованого по вул. Чуднівській, 156-а в м. Бердичеві від 27.07.2020 р., оскільки сторонами в момент вчинення правочину не були дотримані вимоги ч. 1 ст. 203 ЦК України, правочин було вчинено з метою приховати договірні відносини оренди.

Колегія суддів зазначає, що ст. 216 ЦК України визначені правові наслідки недійсності правочину. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
З огляду на усунення в судовому порядку обставини (визнання недійсним договору від 27.07.2020 р.), в силу дії якої майно та земельна ділянка використовувалась ТОВ "Полісся Екосфера", суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що майно передане ТОВ "Полісся Екосфера" за актом від 27.07.2020 р. за адресою: вул. Чуднівській, 156-а в м. Бердичеві, а саме: огороджена територія довжиною 24 м.п., яка складається із 8 секцій (1,5 м * 2 м), складовими яких є бетонні плити - 24 шт. (0.5 м * 2 м) та бетонні стовпчики - 8 шт., металева сітка висотою 1.2 м з дерев`яними стовпчиками довжиною 100 м. п.; контрольно-дезинфікуюча зона полігону - дизбар`єри з бетонним фундаментом та заглибленням - 2 од., пл. 22,5 кв.м. (3м*7,5 м) та пл. 14,0 м. кв. (4 м * 3,5 м), що розміщене на земельній ділянці пл. 4,6746 га, кадастровий №1810400000:01:017:0027, підлягає поверненню шляхом підписання акту приймання-передачі, а позовні вимоги прокурора в цій частині є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню. 

Колегія суддів зазначає, що в рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007 р., аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.
ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині (п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Заступника керівника Житомирської обласної прокуратури підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Житомирської області від 02.12.2021 р. у справі № 906/762/21 необхідно скасувати з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги у зв`язку із їх задоволенням покладаються на відповідачів згідно ст. ст. 129, 282 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника керівника Житомирської обласної прокуратури - задоволити.

2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 02.12.2021 р. у справі №906/762/21 - скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позов задоволити.
Визнати недійсним договір від 27.07.2020 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Полісся Екосфера" та Міським комунальним підприємством "Бердичівкомунсервіс".
Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Полісся Екосфера" (13306, Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Європейська, 107, код ЄДРПОУ 34657972) повернути Міському комунальному підприємству "Бердичівкомунсервіс" (13300, Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Чуднівська, 156, код ЄДРПОУ 37752790) сміттєзвалище (полігон) твердих побутових відходів по вул. Чуднівській, 156-а в м. Бердичеві на якому розташоване майно, а саме: огороджена територія довжиною 24 м.п., яка складається із 8 секцій (1,5 м * 2 м), складовими яких є бетонні плити - 24 шт. (0.5 м * 2 м) та бетонні стовпчики - 8 шт., металева сітка висотою 1,2 м з дерев`яними стовпчиками довжиною 100 м.п.; контрольно-дезинфікуюча зона полігону - дизбар`єри з бетонним фундаментом та заглибленням - 2 од., пл. 22,5 кв.м. (3м*7,5 м) та пл. 14,0 м. кв. (4 м * 3,5 м), що розміщене на земельній ділянці пл. 4,6746 га, кадастровий № 1810400000:01:017:0027, шляхом підписання акту приймання-передачі.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Екосфера" (13306, Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Європейська, 107, код ЄДРПОУ 34657972) на користь Житомирської обласної прокуратури (10002, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Святослава Ріхтера, 11, код ЄДРПОУ 02909950) 2 270 грн судового збору за подання позовної заяви.

4. Стягнути з Міського комунального підприємства "Бердичівкомунсервіс" (13300, Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Чуднівська, 156, код ЄДРПОУ 37752790) на користь Житомирської обласної прокуратури (10002, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Святослава Ріхтера, 11, код ЄДРПОУ 02909950) 2 270 грн судового збору за подання позовної заяви.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Екосфера" (13306, Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Європейська, 107, код ЄДРПОУ 34657972) на користь Житомирської обласної прокуратури (10002, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Святослава Ріхтера, 11, код ЄДРПОУ 02909950) 3 405 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Стягнути з Міського комунального підприємства "Бердичівкомунсервіс" (13300, Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Чуднівська, 156, код ЄДРПОУ 37752790) на користь Житомирської обласної прокуратури  (10002, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Святослава Ріхтера, 11, код ЄДРПОУ 02909950) 3 405 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Господарському суду Житомирської області видати судові накази. 

8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

9. Справу повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складено 16 травня 2022

Головуючий  суддя                                                                     Олексюк Г.Є. 

Суддя                                                                                              Петухов М.Г.  

Суддя                                                                                              Гудак А.В.