ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий у першій інстанції: Кузьменко В.А.
                                                                                                      Суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2022 року                                                                                     Справа № 826/14701/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді          Епель О.В., 
суддів:                                    Губської Л.В., Карпушової О.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м.  Києва від 22 квітня 2019 року у справі 

за позовом            ОСОБА_1 

до                     Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві

про                     визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :

          Історія справи.
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (далі - Відповідач) про зобов`язання Відповідача здійснити заходи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, якою затверджено Порядок проведення перерахунку пенсії, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової, та деяких інших осіб», щодо проведення перерахунку та виплати пенсії Позивачу загальною сумою (включаючи поетапність виплат перерахованої пенсії), виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного частиною другою статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідної посади, враховуючи посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавку за вислугу років, надбавку за службу в умовах режимних обмежень, набавку за особливості проходження військової служби та премію станом на 01.04.2018, починаючи з 01.04.2018, з урахуванням виплаченого.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. 
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що перерахунок пенсії позивача може бути здійснений ГУ ПФУ виключно на підставі довідки уповноваженого органу про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії.
При цьому, суд зазначив, що матеріали справи не містять довідки уповноваженого органу про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, яка б містила відомості про додаткові види грошового забезпечення, та доказів не врахування ГУ ПФУ при проведенні перерахунку пенсії позивача усіх складових грошового забезпечення, зокрема надбавку за службу в умовах режимних обмежень, набавку за особливості проходження військової служби та премію.
Разом з тим, суд вказав, що рішення суду у справі №826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, не впливає на результат вирішення спору в цій справі за відсутності відповідної довідки уповноваженого органу, яка містить відомості про додаткові види грошового забезпечення.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення його позову повністю, зазначаючи, що приписи Постанови № 103 не відповідають нормам законодавчих актів вищої юридичної сили, є дискримінаційними і не спрямовані на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення відповідної категорії громадян.
Апелянт стверджує, що пенсійний орган повинен забезпечити його конституційне право на отримання належного розміру пенсії, тобто з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, без застосування поетапності виплат.
Також Апелянт зазначає, що рішення суду у справі №826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45.
Зазначене рішення суду, на переконання Апелянта, підтверджує правильність його позиції.
На переконання Апелянта, перерахунок пенсії, що був здійснений Відповідачем з 01.01.2018, є неправомірним.
Також, Апелянт вважає, що суд першої інстанції не надав правової оцінки його аргументам і що судове рішення не відповідає завданням адміністративного судочинства.
З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2019 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
Відзив на апеляційну скаргу позивача не надходив.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.07.2019 апеляційне провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №   240/6263/18.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2022 апеляційне провадження у справі поновлено.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що така апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивач після звільнення зі служби перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103  «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» пенсію Позивача було перераховано з 01.01.2018 на підставі довідки про грошове забезпечення станом на 01.03.2018, виданої уповноваженим органом - Міністерством оборони. 
Розмір грошового забезпечення Позивача для перерахунку його пенсії, згідно з вказаною довідкою, становить 8 381,00 грн, у тому числі: оклад за посадою 4  370,00 грн., оклад за спеціальним званням 1  410,00 грн., надбавка за вислугу років (45%) 2  601,00 грн.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії з урахуванням лише цих складових його грошового забезпечення та щодо поетапної виплати пенсії, Позивач звернувся до суду з цим позовом.
Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-ХІІ), «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 № 1166-VII (далі - Закон № 1166-VII), «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 № 794-VII (далі - Закон № 794-VII), «Про центральні органи виконавчої влади» від 17.03.2011 № 3166-VI (далі - Закон № 3166-VI), «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII), Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою КМУ від 13.02.2008 № 45 (далі - Порядок № 45), постановою КМУ від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» у редакції, чинній на момент  виникнення спірних правовідносин (далі - Постанова № 103), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1), Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 (далі - Положення № 280), Положенням про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 (далі - Положення № 28-2).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами першою та четвертою статті 63 Закону № 2262-XII Перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Статтею 51 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Частиною третьою статті 52 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.
Частиною 2 статті 55 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
а змістом ст.ст. 49, 52 Закону № 794-VII Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.
Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.
Зупинення дії акта Кабінету Міністрів України Президентом України на підставі пункту 15 частини першої статті 106 Конституції України має наслідком зупинення вчинення будь-якими органами, особами дій, спрямованих на виконання зупиненого акта Кабінету Міністрів України, здійснення повноважень, визначених цим актом.
Винесення Конституційним Судом України ухвали про відмову у відкритті провадження у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України акта Кабінету Міністрів України, ухвали про припинення конституційного провадження у справі або визнання акта Кабінету Міністрів України таким, що відповідає Конституції України, відновлює дію цього акта.
Акт Кабінету Міністрів України може бути оскаржений до суду в порядку та у випадках, установлених законом.
Постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.
Організацію, повноваження та порядок діяльності центральних органів виконавчої влади України визначає Закон № 3166-VI.
У розумінні частини першої статті 1 Закону № 3166-VI систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України (далі - міністерства) та інші центральні органи виконавчої влади. Система центральних органів виконавчої влади є складовою системи органів виконавчої влади, вищим органом якої є Кабінет Міністрів України.
Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади у своїй діяльності керуються Конституцією України, цим та іншими законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України. Положення про міністерства, інші центральні органи виконавчої влади затверджує Кабінет Міністрів України (ч.ч. 1, 3 ст. 3 Закону № 3166-VI).
У частинах першій, третій статті 21 Закону № 3166-VI закріплено, що територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України.
Територіальні органи центрального органу виконавчої влади діють на підставі положень, що затверджуються керівником центрального органу виконавчої влади.
Типове положення про територіальні органи центрального органу виконавчої влади затверджується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.п. 1, 2 Положення № 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Пунктом 7 Положення № 280 передбачено, що Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Пунктом 2 Положення № 28-2 встановлено, що головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.
24.02.2018 набрала чинності Постанова КМУ № 103, яка діяла на момент здійснення відповідачем перерахунку та виплати пенсії позивача до 05.03.2019 та якою встановлено порядок проведення перерахунку та виплати пенсії пенсіонерам органів внутрішніх справ.
Постановою КМУ № 103 передбачено виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 01.01.2018.
Пунктом 1 постанови КМУ № 103 передбачено здійснення перерахунку пенсії, призначеної згідно із Законом № 2262-ХІІ, до 01.03.2018, з урахуванням відповідних виплат, що визначені станом на 01.03.2018, відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 № 704.
Пунктом 2 визначено, що виплати перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій проводити з 01.01.2018 у таких розмірах:
- з 01.01.2018 - 50 відсотків;
- з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 відсотків;
- з 01.01.2020 - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Зазначеною Постановою КМУ № 103 також було визначено, що виплата сум підвищення перерахованої пенсії, які мали бути перераховані та виплачені фактично зменшена (виплата 50 та 75 відсотків) та розстрочена на значний термін (протягом 2018-2020 років), що порушує право позивача на отримання усієї суми підвищеної пенсії, яка повинна була бути розрахована та виплачена відповідачем на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, та внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 17 липня 1992 року №  393».
При цьому, у вказаній постанові КМУ було прямо передбачено, що вона прийнята відповідно до частини 4 статті 63 Закону № 2262-ХІІ
Пунктом 5 постанови КМУ № 103 було встановлено, що перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) відповідно до пункту 3 цієї постанови проводиться на підставі довідок про розміри грошового забезпечення, поданих Міністерством внутрішніх справ органам Пенсійного фонду України до набрання чинності цією постановою, або довідок, додатково оформлених та поданих відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою КМУ від 13.02.2008 № 45.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, яка набрала законної сили 05.03.2019, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови КМУ № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 45.
Висновки суду апеляційної інстанції.
1. Системний аналіз наведених правових норм дозволяє стверджувати, що Постановою № 103 КМ України змінив механізм реалізації прав відповідної категорії осіб, передбачивши перерахунок пенсії військовослужбовців та деяких інших осіб з урахуванням трьох складових оновленого грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018: окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, з поетапною виплатою підвищення (50%, 75% та 100%).
2. При цьому, із запровадженням зазначених змін механізм перерахунку пенсій, визначений пунктом 3 Порядку № 45, який передбачає здійснення відповідних обчислень органами ПФУ на підставі довідок, виданих уповноваженими суб`єктами, не змінився. 
При цьому, пенсійні органи не мають права самостійно визначати розміри складових грошового забезпечення, що впливають на обчислення розміру пенсії при її перерахунку.
3. У період з 01.03.2018 по 05.03.2019 пункти 1, 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 45 були чинними.
Тож, підстав не застосовувати вказані норми у зазначений період часу органи ПФУ не мали.
4. Аналогічні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі 240/6263/18 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, є обов`язковими для врахування апеляційним судом при вирішенні цієї справи.
5. Тож, приймаючи до уваги наведене, перевіряючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу на те, що перерахунок пенсії Позивача з 01.01.2018 був проведений ГУ ПФУ в м. Києві на підставі довідки Міноборони, складеної за формою згідно з додатком 2 до Порядку № 45 з урахуванням змін, внесених Постановою № 103.
При цьому, як відзначалося вище, установлений Кабінетом Міністрів України порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII, станом на час виникнення спірних правовідносин був обов`язковим для виконання Відповідачем.
6. Разом з тим, судова колегія відзначає, що Позивач звернувся до суду з цим позовом у вересні 2018 року та заявляє позовні вимоги з 01.01.2018, тобто період спірних правовідносин не охоплюється дією судового рішення у справі №  826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019.
Тобто, скасування в судовому порядку вказаних вище пунктів Постанови №  103 (після проведення в квітні 2018 року перерахунку пенсії Позивача з 01 січня 2018 року) не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки оскаржувані дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо перерахунку пенсії, виходячи з видів грошового забезпечення, вказаних у наведеній вище довідці Міноборони, та щодо поетапності проведення виплат, відповідали вимогам чинного на час їх вчинення законодавства.
7. Відповідно до частин першої та другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
8. За практикою ЄСПЛ дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях (див. рішення у справі «Вілліс проти Сполученого Королівства», заява № 36042/97). Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю (див. рішення від 21 лютого 1997 року у справі «Ван Раалте проти Нідерландів») (пункти 48 - 49 рішення від 07 листопада 2013 року у справі «Пічкур проти України», заява № 10441/06).
9. Аналогічний підхід у своїх рішеннях застосовує й Конституційний Суд України, вказуючи на те, що мета встановлення певних відмінностей (вимог) у правовому статусі повинна бути істотною, а самі відмінності (вимоги), що переслідують таку мету, мають відповідати конституційним положенням, бути об`єктивно виправданими, обґрунтованими та справедливими. У противному разі встановлення обмежень означало б дискримінацію (абзац сьомий пункту 4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004).
10. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України № 5207-VI прямою дискримінацією є ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Таке поводження за змістом пункту 2 частини першої статті 1 цього ж Закону може полягати, в тому числі, в обмеженні у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами у будь-якій формі.
11. Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що на час виникнення спірних правовідносин Відповідач діяв відповідно до законодавства, чинного на час виникнення у позивача права на перерахунок пенсії, а саме: Закону № 2262-ХІІ, Постанови № 103, Порядку № 45. Такий підхід до застосування вказаних правових норм не є дискримінаційним та не порушує принцип рівності перед законом.
12. З цих підстав судова колегія відхиляє доводи Апелянта про те, що приписи Постанови № 103 не відповідають нормам законодавчих актів вищої юридичної сили, є дискримінаційними і не спрямовані на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення відповідної категорії громадян.
13. Твердження Апелянта про те, що суд першої інстанції не надав правової оцінки його аргументам і що судове рішення не відповідає завданням адміністративного судочинства, є необґрунтованими та безпідставними.
14. У контексті аналізу наведених тверджень Апелянта та всіх доводів його скарги, судова колегія приймає до уваги висновки, викладені в рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
15. Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права.
16. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.
17. Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
18. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
19. Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року - без змін.
20. Розподіл судових витрат.
Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
          Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Повний текст судового рішення виготовлено 25 серпня 2022 року.

Головуючий суддя                                                  О.В. Епель

Судді:                                                                      Л.В. Губська

                                                                                                      О.В. Карпушова