Номер провадження: 33/813/434/22 
Номер справи місцевого суду: 947/32205/21
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2022 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду:                        Громік Р.Д.
за участю секретаря:                                Ющак А.Ю.,
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2021 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України; накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік; стягнено судовий збір в сумі 454 грн в дохід держави,
В С Т А Н О В И В:
Згідно із протоколу серії ААБ № 144329 від 07.10.2021 року, о 09:08 годин складеному тво командира в1р1б1 полку УПП в Одеській області лейтенантом поліції Сабельніковою Я.М., 21.09.2021 року в 15:50 годин на вул. Корольова, 7 в м. Одесі, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota Corolla державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.9(а) «Правил дорожнього руху України» перебував в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога, що підтверджується КНП «ООМЦПЗ`ООР відповідно до висновку № 001377 ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння (під впливом медикаментів). 
Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2021 року визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України; накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік; стягнено судовий збір в сумі 454 грн в дохід держави.
На дану постанову  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді та визнати його невинним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права
В доводах апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 визнає факт вживання ліків, які були прописані лікарем, що підтверджується відповідним рецептом.
Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2021 року, мотивуючи тим, що 06 січня 2022 року представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на оскаржувану постанову. Однак постановою Одеського апеляційного суду від 20 січня 2022 року апеляційну скаргу було повернено апелянту через непідписання апеляційної скарги. Вказана постанова суду апеляційної інстанції була отримана 31 січня 2022 року. Повторно апеляційну скаргу подано 01 лютого 2022 року.
Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за можливе задовольнити його з огляду на наступне.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п.8 ч.1 ст. 129 Конституції України).
Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Враховуючи матеріали справи, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2021 року.
Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне. 
Судом першої інстанції правильно встановлено, що з дослідженого висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижує увагу та швидкість реакції від 27 вересня 2021 року відносно ОСОБА_1 , вбачається, що ОСОБА_1 проходив огляд 21.09.2021 року о 17:10 годині, огляд провів лікар ОСОБА_2 . Відповідно до висновку, ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння (під дією медикаментів). 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №144329 від 07.10.2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 22.10.2020 року.
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов правильного висновку, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КпАП України, оскільки він керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.
Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.
Суд першої інстанції при накладенні стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля. Беручи до уваги небезпеку, якою є участь у дорожньому русі осіб, що перебувають у стані сп`яніння, законодавець у нормах багатьох правових актів встановив заборону на допуск зазначених осіб до керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 6 КпАП України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, громадські організації, трудові колективи розробляють і здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративних правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України. 
Враховуючи викладене, а також той факт, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`янінні, суд правильно вважав, що необхідним і достатнім стягненням для правопорушника є накладення стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що апелянт вживав ліки, то апеляційний суд зазначає таке.
В матеріалах справи про адміністративне правопорушення містить відеозапис з нагрудних камер поліцейського.
Так, апеляційним судом досліджено вказаний диск з відеозаписами, у першій папці, яка має назву «1184» міститься другий відеофайл 01184@2021092119194610. На 02:17 хв. ОСОБА_1 зазначає працівнику поліції, що ніяких наркотиків та ліків він не приймав та не приймає.
Що стосується доводу апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 вживав ліки за рецептом лікаря, копія якого була надана до суду 1 інстанції (а.с.17), то суд апеляційної інстанції вважає вказаний доказ неналежним та не допустимим, так як на копії вказаного рецепту не зазначено прізвище та вік хворого, рецепт датований 01.05.2021 року, дійсний протягом 1 місяця, тобто до 01.06.2021р., ліки виписані для вживання на 20-30 діб. 
ОСОБА_1 вчинив дане правопорушення 21.09.2021р.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2021 року.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                        Р.Д. Громік