Справа № 459/794/22                 Головуючий у 1 інстанції: Дем"яновська Ю.Д. 
Провадження № 33/811/667/22                Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді – Стельмаха І.О.,
з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 , 
захисника-адвоката Мацея М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Червоноградського міського суду Львівської області від 02 червня 2022 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Червоноградського міського суду Львівської області від 02 червня 2022 року
ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
яка проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 496 грн 20 коп. судового збору.
ОСОБА_1 визнана винною у тому, що вона 26.04.2022 о 23:57 год. у м. Червонограді на пр. Шевченка, 20, керувала автомобілем марки «Honda», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», результат 1,20%о.
На постанову судді Ящук Л.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, закрити провадження у справі на підставі п.1, п.4 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що 26 квітня 2022 року о 23:57 год. діючи в стані крайньої необхідності змушена була сісти за кермо, оскільки у чоловіка підвищився артеріальний тиск, викликати таксі не могла у зв`язку з комендантською годиною, а карета швидкої допомоги їхала б надто довго. Автомобіль часто використовує, щоб довести чоловіка, який є інвалідом І групи, до лікаря, а позбавлення її права керування транспортними засобами призведе до значних труднощів.
Зазначає, що огляд її проведено з порушенням; на місці не було свідків; відеозйомка проводилась швидше за все на мобільний телефон, тому є недопустимим доказом; у протоколі не зазначено посилання на номер технічного засобу відеофіксації, а на власний мобільний телефон проводити відеозйомку поліцейський не вправі. 
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , захисник Мацей М.М. апеляційну скаргу підтримали, просили її задоволити.
ОСОБА_1 пояснила, що була вимушена сісти за кермо, оскільки у чоловіка підвищився артеріальний тиск і вона їхала в аптеку щоб придбати краплі. Оскільки була комендантська година її зупинили працівники поліції, які вподальшому запропонували їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, до медичного закладу їхати не пропонували.
Захисник Мацей М.М. в суді апеляційної інстанції вказав, що у матеріалах справи відсутні підтвердження, якими технічними засобами проводилась фіксація, долучене відео не є безперервним, протокол складено без присутності свідків, вказані у протоколі ознаки сп`яніння, що були виявлені у ОСОБА_1 не підтверджуються наявним відео. Від огляду в медичному закладі ОСОБА_1 не відмовлялась, а протокол складено не у присутності свідків. Просив закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАп у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , виступ захисника Мацея М.М. перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 170858 від 27.04.2021 (а.с. 1);
роздруківкою алкотестера «Драгер» від 27.04.2022 відповідно до якої за результатами огляду ОСОБА_1 , перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду – 1,20%о (а.с. 2);
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відповідно до якого за результатами огляду ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат – 1,20%о. Акт огляду підписаний ОСОБА_1 (а.с. 3);
направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.04.2022 (а.с. 4);
письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 27.04.2022 (а.с.5);
рапортом інспектора ВРПП Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Зінька В. (а.с. 6);
відеозаписом з якого вбачається, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 та виявивши у неї ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд. ОСОБА_1 пройшла огляд на місці зупинки транспортного засобу, результат – 1,20%о. На питання поліцейського чи згідна з результатом, ОСОБА_1 відповіла, що не знає. Але від огляд у в медичному закладі відмовилась. Поліцейський також роз`яснив, що за відмову від проходження огляду, також передбачена адміністративна відповідальність (а.с. 9).
Доводи апелянта про невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту судового розгляду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку. 
Доводи апеляційної скарги про те, що працівником поліції здійснювалася відеофіксація за допомогою мобільного телефону (смартфону), що є порушенням не заслуговує на увагу, з огляду на наступне.
Згідно з п.2 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати, розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото-і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото-і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху, а також з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.
За вказаних обставин, наданий працівниками поліції відеозапис, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та на якому зафіксовано проходження огляду ОСОБА_1 , отриманий із автоматичної відеотехніки, що знаходився в чужому володінні (працівника поліції) з метою фіксування правопорушення, відповідно до п.2 ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.
Твердження в апеляційній скарзі про відсутність свідків під час огляду ОСОБА_1 та під час складання протоколу, як підстави для скасування постанови апеляційний суд вважає безпідставним.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи працівником поліції застосовувались технічні засоби відеозапису під час огляду ОСОБА_1 , інформація якого на цифровому носії (СD диску) долучена до матеріалів справи, а відтак присутність свідків не вимагається.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд у медичному закладі апеляційний суд вважає безпідставним.
Як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису ОСОБА_1 пройшла огляд на місці зупинки транспортного засобу, незгоди з результатами огляду не висловлювала, і вказала, що вживала спиртне зранку, їхати до медичного заклад відмовилась. Крім того підписала роздруківку приладу «Драгер», акт огляду. 
Тому із врахуванням наявного у матеріалах справи відеозапису, твердження ОСОБА_1 про те, що їй не пропонували пройти огляд у медичному закладі, апеляційний суд розцінює, як форму захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності.
Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що вона діяла в стані крайньої необхідності, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.
Відповідно до ст.ст. 17, 18 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності. Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. Про це прямо зазначено у статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.
Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначила, що була загроза для життя чоловіка, оскільки в нього підвищився артеріальний тиск, і йому необхідно було терміново прийняти краплі, по які вона і поїхала до аптеки. Таксі викликати вона не могла, так як була комендантська година, а швидка їхала б надто довго.
Разом із тим, посилання ОСОБА_2 на те, що шкода, яка могла настати через підвищення артеріального тиску, є набагато більшою від тієї, яка настала керуванням транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не свідчать про стан крайньої необхідності, оскільки твердження ОСОБА_1 , що швидка їхала б надто довго, суд вважає припущенням, тому не вбачається, що небезпека, про яку зазначає ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами.
Таким чином, наявність стану крайньої необхідності ОСОБА_1 не доведена.
Доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та є безальтернативним.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Постанову судді Червоноградського міського суду Львівської області від 02 червня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя
Львівського апеляційного суду                                         І.О. Стельмах