ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 травня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/20613/21	

головуючий суддя І інстанції – Царікова О.В. 

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу    ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 року в адміністративній справі №160/20613/21 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:
- визнати протиправним та дискримінаційним рішення відповідача № 16412/04/24 від 23.10.2017 в тій частини, в якій стосується вимог позивача на отримання пенсії за період з 07.10.2009 по 02.11.2017 року;
- визнати протиправними та дискримінаційними дії відповідача, в частини відмови у виплаті позивачу пенсії з 07.10.2009 по 02.11.2017 року;
- визнати бездіяльність відповідача, щодо не виплати недоотриманої пенсії позивача за період з 07.10.2009 по 02.11.2017 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинити певні дії - виплатити недоотриману пенсію позивача за період 07.10.2009 по 02.11.2017 року, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 року позовну заяву ОСОБА_1  було повернуто позивачу.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти постанову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що строки звернення до суду визначені ст. 122 КАС України не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку з поновленням виплати пенсії.
Відзив від відповідача на адресу суду не надходив.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено строк звернення до суду за відсутності поважних причин для його поновлення.
Суд апеляційної інстанції при перегляді рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, виходить з наступного.
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Приписами ч. ч 1, 2, 3 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Відтак, для  визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час,  триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Як свідчать встановлені обставини справи, предметом даного спору виступає правомірність: 
- визнання протиправним та дискримінаційним рішення відповідача № 16412/04/24 від 23.10.2017 в тій частини, в якій стосується вимог позивача на отримання пенсії за період з 07.10.2009 по 02.11.2017 року;
- визнання протиправними та дискримінаційними дії відповідача, в частини відмови у виплаті позивачу пенсії з 07.10.2009 по 02.11.2017 року;
- визнання бездіяльності відповідача, щодо не виплати недоотриманої пенсії позивача за період з 07.10.2009 по 02.11.2017 року;
- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинити певні дії - виплатити недоотриману пенсію позивача за період 07.10.2009 по 02.11.2017 року, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Так, суд першої інстанції дійшов виснвоку відносно заявлення наведених позовних вимог поза межами строку, визначеного ст. 122 КАС України та необхідності повернення адміністративного позову.
Між ти, з матеріалів справи вбачається, що в травні 2018 року позивач зверталась до суду з позовом, в якому просила визнати неправомірним рішення про відмову у поновленні пенсії викладене в відмові Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області №16412/04/24 від 23.10.2017 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області провести поновлення та виплату пенсії за віком позивачці з 07.10.2009 року шляхом призначення її знову, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на підставі документів, що знаходяться в її пенсійній справі з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2018 року у справі № 804/3173/18 адміністративний позов  позивача  про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково.
Визнано протиправним рішення №16412/04/24 від 23.10.2017 Криворізького центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про відмову у поновленні пенсії позивачу.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  поновити виплату пенсії за віком з 03.11.2017 на підставі документів, що знаходяться в її пенсійній справі з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.
В іншій частині позовних вимог було відмовлено.
Вказане судове рішення було оскаржено  в апеляційному порядку.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2018 року апеляційну скаргу позивача було  задоволено частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року у справі №804/3173/18 було скасоваго в частині відмови у задоволенні позову щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення та виплату пенсії за віком позивачу у період з 07.10.2009 року по 02.11.2017 року, включно, та позов в цій частині залишено без розгляду.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року у справі №804/3173/18 було залишено без змін.
Відтак, з зазначених обставин справи вбачається, що позивач вже звертався до відповідача з позовом фактично про той самий предмет і з тих самих підстав, і що було відомо суду першої інстанції.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Отже, у разі наявності судового рішення, яке набрало законної сили,  між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суддя зобов`язаний відмовити у відкритті провадження по справі.
При цьому, встановлення наведеного факту зумовлює відсутність необхідності визначення поважності причин пропуску строку звернення до суду та можливості повернення адміністративного позову.
Відтак, з огляду на наведені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку відносно необгрунтованості висновків суду першої інстанції щодо правомірності повернення адмністративного позову позивача за вказаних підстав.
Відповідно до ст.320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є :1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст, ст.308, ст. 310, ст.  316, ст. 320 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 року в адміністративній справі №160/20613/21 – скасувати.
Матеріали справи №160/20613/21 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду на підставі та в порядку, визначеними ч. 2 ст. 328, ст. 329 КАС України.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко