ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/542/22 Справа № 180/539/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Янжула О. С. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 червня 2022 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 з доповненнями до неї на постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 лютого 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого державним виконавцем Марганецького відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ: 
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вказаною постановою  ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1  судовий збір на користь держави в сумі 496 гривень 20 копійок.
Як вбачається з постанови суду,  ОСОБА_1  визнано винуватим в тому, що він о 23.20 годині 02.04.2022 року в м. Марганці по вул. Молодіжній, керував ТЗ ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Драгер» або у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків під відеофіксацію. Районний суд зазначив, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Вимоги апеляційної скарги з доповненнями до неї та узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а матеріали справи не містять належних доказів, які б вказували на доведеність його вини. 
На його думку, районним судом в повній мірі не було прийнято до уваги його пояснення, остільки у судовому засіданні свою провину не визнав та зазначив, що того дня алкогольні напої не вживав, технічному приладу газоаналізатору "Драгер" не довіряє, тому з моменту зупинки працівниками поліції наполягав на проходженні огляду у медичному закладі, на що йому було відмовлено. В подальшому він погодився пройти огляд із застосуванням газоаналізатора "Драгер" оскільки працівники поліції відмовили йому у проходженні огляду у медичному закладі.
Вважає, що районним судом не було в повній мірі проаналізовано відеозапис, відповідно до якого працівниками поліції при зупинці автомобіля було запропоновано пройти огляд на місці за допомогою Драгеру, але ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу газоаналізатор "Драгер", оскільки йому не довіряє. При цьому він запропонував пройти огляд в медичному закладі. В ході подальшого спілкування з працівниками поліції, він погодився пройти огляд із застосуванням газоаналізатора "Драгер", що підтверджується відеозаписом № 11. Також даний факт підтверджується записом на телефон, який здійснив ОСОБА_1 при його зупинці працівниками поліції. На його думку, він бажав пройти медичний огляд.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
ОСОБА_1 надав до апеляційного суду клопотання про проведення судового засідання без його участі, та просив його апеляційну скаргу задовольнити та постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Вважаю за необхідне задовольнити клопотання ОСОБА_1 та враховуючи вимоги Закону про дотримання розумних строків розгляду справ, розглядати апеляційну скаргу без участі апелянта.
Мотиви апеляційного суду.
       Перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши обставини спрви про адміністративне правопорушення, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Апеляційний суд зазначає, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вбачається, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. 
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності...
В ході апеляційного розгляду встановлено, що вказаних вимог закону судом першої інстанції не було дотримано належним чином.
Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд зазначає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд наголошує, що процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду чітко визначена в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735 (далі — Інструкція).
Відповідно до п.п. 2, 6, 7 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі — Порядок)).
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №086208 від 03.04.2022 року стосовно  ОСОБА_1  було складено про те, що він о 23.20 годині 02.04.2022 року в м. Марганці по вул. Молодіжній, керував ТЗ ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Драгер» або у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків під відеофіксацію. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
В обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 , районний суд послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, направлення водія на огляд, акт огляду на стан визначення сп`яніння, пояснення свідків, рапорт поліцейських. 
Але на переконання апеляційного суду, письмові пояснення свідків, на які послався суд першої інстанції як на доказ винуватості  ОСОБА_1 , не  можна визнати належними доказами правомірності для визнання винуватості апелянта, оскільки в цих поясненнях не має зазначення, які ж саме ознаки були виявлені у водія  ОСОБА_1 .. Вказане є порушенням вимог Інструкції, адже зазначено лише про відмову від проходження медичного огляду. Крім цього, вказані особи у судовому засіданні не допитувались та не попереджались про відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень. Їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення  ОСОБА_1  вказаного адміністративного правопорушення. 
Апеляційний суд також зазначає, що суд першої інстанції не приділив ретельну увагу поясненням ОСОБА_1 , не було допитано патрульних поліцейських, які зупинили автомобіль ОСОБА_1 , остільки при розгляді в суді першої інстанції останній пояснював, що не відмовлявся від проходження огляду в закладі охорони здоров`я у встановленому порядку, а відмовився лише проти проходження огляду за допомогою Драгеру.
В ході перегляду відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 наполягав на проходженні огляду за допомогою Драгеру, але поліцейські зазначили, що він вже відмовився від проходження такого огляду та виявив бажання пройти огляд в медичному закладі, та вже складено протокол. 
Крім цього, апеляційний суд зазначає, що в наявних матеріалах справи є відеозапис з нагрудних боді-камер поліцейських, який не можна вважати належним доказом, остільки відеозаписи, зроблені поліцейськими різні за часом та датою, а саме зазначені дати від 2014/01/14, та зазначено час 06:06, 05:59, 06:01, 01:29.
На переконання апеляційного суду, долучені відеозаписи з бодікамери не відповідають зазначеній даті, часу зупинки та складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , адже в протоколі вказано час та дату: 23 години 20 хвилин 03.04.2022 року.
При цьому, з переглянутого в апеляційному суді запису не вбачається повного відео з моменту зупинки автомобіля та до часу відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду. Відеозапис є неповним, переривистим. 
З відеозапису не вбачається зазначених в протоколі ознак сп`яніння. З відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 ходить впевнено, прямолінійно, розмова є чіткою, спокійною. Його поведінка не викликає сумнівів у відсутності об`єктивних ознак сп`яніння.
Даних про те, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортними засобами, з матеріалів справи не вбачається.
У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За вимогами ст. 266 особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.
На переконання апеляційного суду в матеріалах справи відсутні належні докази щодо доведеності перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, поза розумним сумнівом.
Апеляційний суд критично оцінює докази, на які послався районний суд, з точки зору їх достовірності, належності та допустимості та зазначає, що вони не могли бути покладені в основу судового рішення.
Районним судом не були належно виконані вимоги ст. ст. 245, 251, 280, 283 КУпАП, внаслідок чого прийняте рішення, яке не можна визнати законним.
Апеляційний суд враховуючи вищенаведене приходить до висновку, що судом першої інстанції вимоги Закону про всебічність, повноту та об`єктивність дослідження всіх обставин справи не були дотримані, не було звернуто увагу на вказані вище недоліки та поза розумним сумнівом не доведено вину ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні.
На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що під час апеляційного розгляду об`єктивно виявлені порушення вимог чинного Законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , на які районний суд належної уваги не звернув, та прийняв рішення, яке не можна визнати законним, а тому постанову слід скасувати. 
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Апеляційний суд зазначає, що в рішенні від 21.07.2010 року у справі "Коробов проти України" ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». 
В зв`язку з цим, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати, постановити нову, якою  ОСОБА_1  визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , - задовольнити частково.
       Постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 лютого 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, якою  ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, - скасувати. 
Постановити нову, якою ОСОБА_1  визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського         
апеляційного суду                                                 Коваленко В.Д.