Справа № 453/843/18                                Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т. 
Провадження № 22-ц/811/1596/21                 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
Категорія: 56

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       07 червня 2022 року                                                          м.Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,
секретаря – Матяш С.І.,
з участю: позивача  ОСОБА_1 , 
його представника – ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна, 

в с т а н о в и в: 
Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09 березня 2021 року позов  ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 320390 грн., три проценти річних від простроченої заборгованості в розмірі 8821 грн. 70 коп. та інфляційні втрати в розмірі 31013 грн. 75 коп., що в загальній сумі становить 360225 грн. 45 коп.
Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3600 грн. 41 коп. 
Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_3 , просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Вказує, що вона є власником лотерейних квитків та, відповідно, коштів з виграшу, оскільки саме за її кошти було придбано лотерейний квиток, а виграш у державній грошовій лотереї «Лото-Забав», який отримав позивач, як учасник розіграшу 06.03.2016 року, був їй подарунком до жіночого свята 8-го березня. 
Наголошує, що справжнім учасником вказаного розіграшу була саме вона ( ОСОБА_3 ), оскільки виключно в результаті вчинених нею дій (вкладення нею особистих коштів у придбання лотерейних квитків, фізичне придбання нею цих квитків, як дарунок до свята, реєстрація нею, згідно з умовами акції, п`яти із десяти своїх квитків, з номеру позивача, поповнення нею рахунку позивача за власні кошти для того, щоб він міг надіслати СМС повідомлення для реєстрації квитків для участі в акції) та усних домовленостей між ними щодо даного виграшу та участі в розіграші, позивач отримав спірні кошти.
Вважає, що ці обставини були підтверджені самим позивачем під час допиту його як свідка в судовому засіданні та його інтерв`ю в газеті «Азарт» від 14.03.2016 року, однак, суд не дав цим доказам належної правової оцінки.
Додає, що на час отримання виграшу позивач і відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому кошти у вигляді лотерейного виграшу були їхнім спільним майном.
Просить також врахувати, що позивач сам надав їй право доступу до своєї банківської карти, що свідчить про наявність його волевиявлення на розпорядженнями грошовими коштами на її власний розсуд і підтверджує належність їй коштів, як дарунку, для придбання нею автомобіля.
Звертає увагу, що на час розіграшу вона була мешканкою АР Крим, а тому, за умовами проведення державної грошової лотереї «Лото-Забава», не могла брати участі у розіграші, відтак, офіційно позивач став її учасником.
Вважає, що наявність усних домовленостей між ними щодо вказаного виграшу виключає застосування до спірних правовідносин норми статті 1212 ЦК України.
Крім того, зазначає, що судом не враховано тієї обставини, що кримінальне провадження, порушене відносно неї за заявою позивача, було закрите за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, що спростовує твердження позивача про незаконне заволодіння нею його банківською карткою.
Вважає, що неналежна оцінка доказів по справі та неправильне застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, призвело до неправильних висновків суду по суті вирішення спору.
Також вважає незаконним рішення в частині стягнення з неї трьох процентів річних та інфляційних втрат, оскільки для цього відсутні визначені законом підстави, а подані позивачем розрахунки є невірними. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.
В судове засідання відповідач повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, повторно подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи, покликаючись на зайнятість адвоката в іншому судовому засіданні, однак, за клопотанням сторони відповідача вже відкладався розгляд даної справи, тому у задоволенні клопотання відмовлено, а розгляд справи апеляційним судом проведено у її відсутності.
Заслухавши пояснення сторони позивача в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України (глава 83 ЦК), особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
У частині другій статті 1212 ЦК України зазначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Згідно з ч.1 ст.1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Частиною другою статті 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст.536 цього Кодексу).
Аналіз норми статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти як: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.
Відповідно до змісту статті 1212 ЦК України, ця норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших спеціальних способів захисту, зокрема, які випливають із договірних правовідносин. 
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 став переможцем розіграшу державної грошової лотереї «Лото-Забава» у тиражу №865 від 06.03.2016 року, за наслідками якого отримав приз – виграш на суму 400000 гривень, що є його особистою власністю.
Кошти від виграшу, з вирахуванням із вказаної вище суми до бюджету 72000 грн. податку на доходи фізичних осіб та 6000 грн. військового збору, – в сумі 322000 грн. були виплачені позивачу 14.09.2017 року в повному обсязі, шляхом перерахування цієї суми на платіжну картку позивача.
Також встановлено і ця обставина визнається відповідачкою, що вона використала належну позивачу суму грошових коштів у власних інтересах, без дозволу та згоди на те позивача, маючи доступ до його платіжної картки.
Кримінальне провадження №12018140130000376 від 14.03.2018 року, розпочате за зверненням позивача про вчинення відповідачкою кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України через відсутність в діянні ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення.
На спростування доводів позивача, відповідач не надала суду жодного належного доказу, який би підтверджував факт існування між нею та позивачем договірних відносин щодо спірного виграшу, тому безпідставними є посилання відповідачки на те, що виграш був дарунком для неї.
Немає підстав й для висновку про те, що виграш є спільною сумісною власністю сторін, оскільки позивач з відповідачем ніколи не перебували в зареєстрованому шлюбі. 
Отже, відсутня правова підстава передачі та, відповідно, отримання вказаної суми грошових коштів відповідачкою у власність, що й було доведено стороною позивача та встановлено судом першої інстанції.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення спірної суми грошових коштів, які становили виграш, з відповідачки з урахуванням індексу інфляції на підставі статті 625 ЦК України.
При цьому, вимога позивача в частині стягнення з відповідачки трьох процентів річних в розмірі 8821 грн. 70 коп. не є належним чином обґрунтованою, зокрема, щодо періоду такого обрахунку, а тому не підлягає задоволенню. 
З урахуванням викладеного, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню лише в частині стягнення з ОСОБА_3 у користь  ОСОБА_1 трьох процентів річних у розмірі 8821 грн. 70 коп. з ухваленням апеляційним судом в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цієї вимоги позивача, у зв`язку з чим, загальний розмір стягуваної грошової суми необхідно зменшити з 360225 грн. 45 коп. до 351403 грн. 75 коп., що є підставою для зміни рішення суду в цій частині.
Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом, підлягає відшкодуванню протилежною стороною пропорційно до розміру задоволених вимог, а тому рішення суду першої інстанції необхідно змінити й в частині визначення розміру судових витрат, зменшивши його до 3528 грн.
В решті, підстав для зміни чи скасування рішення немає, тому апеляційна скарга відповідачки підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, з позивача у користь відповідачки необхідно стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги, пропорційно до розміру позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено апеляційним судом, - в розмірі 108 грн. 
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд 

п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково. 
Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09 березня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_3 у користь  ОСОБА_1 трьох процентів річних у розмірі 8821 гривень 70 копійок скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цієї вимоги ОСОБА_1 відмовити. 
Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09 березня 2021 року в частині визначення загального розміру грошової суми, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 у користь  ОСОБА_1 , змінити, зменшивши її з 360225 гривень 45 копійок до 351403 гривень 75 копійок.
Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09 березня 2021 року в частині визначення розміру судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_3 у користь  ОСОБА_1 , змінити, зменшивши його до 3528 гривень.
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 у користь  ОСОБА_3 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 108 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 17 червня 2022 року.

Головуючий                                  С.М. Бойко 

Судді:                                          С.М. Копняк

                                                        А.В. Ніткевич