ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14 липня 2022 року	  м. Одеса	Справа № 916/3386/21	
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:
   головуючого судді Савицького Я.Ф.,
                         суддів Діброви Г.І.,
                                    Колоколова С.І., 
секретар судового засідання – Бебик А.М.
за участю представників учасників судового процесу:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: Белоусова К.К., в порядку самопредставництва;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства “Морський торговельний порт “Чорноморськ”
на рішення Господарського суду Одеської області
від 20 січня 2022 року (повний текст складено 20.01.2022)
по справі №916/3386/21
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Пром-ЮА Груп”
до відповідача: Державного підприємства “Морський торговельний порт “Чорноморськ”
про: стягнення 255 568,56 грн.

суддя суду першої інстанції: Цісельський О.В.
час та місце винесення рішення: 20.01.2022, м. Одеса, просп.. Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області
Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.
В судовому засіданні 14.07.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Пром-ЮА Груп” (позивач, ТОВ «ТД «“Пром-ЮА Груп”, підприємство) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства “Морський торговельний порт “Чорноморськ” (відповідач, ДП «МТП «Черноморськ», Порт) про стягнення з останнього 255 568,56 грн. заборгованості за поставлений позивачем товар.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань за умовами договору на закупівлю товару від 20.10.2020 №20/132-Т від 20.10.2020 в частині здійснення оплати за поставлений товар.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.01.2022 у справі №916/3386/21 (суддя Цісельський О.В.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Пром-ЮА Груп” до Державного підприємства “Морський торговельний порт “Чорноморськ” задоволено у повному обсязі.
Задовольняючи позовні вимоги, Господарський суд Одеської області дійшов до висновку про доведення позивачем обставин, на які він посилається, належними, допустимими та більш вірогідними, ніж докази, надані відповідачем на спростування таких обставин.
Так, місцевим господарським судом було встановлено, що матеріали справи містять первинну документацію та всі належні документи, які засвідчують здійснення поставки обумовленого товару на користь відповідача, який в свою чергу не був оплачений з боку покупця.
Не погоджуючись зі вказаним рішенням, до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулось Державне підприємство “Морський торговельний порт “Чорноморськ” з апеляційною скаргою, в якій відповідач просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 20.01.2022 у справі №916/3386/21 та ухвалити нове, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Пром-ЮА Груп” відмовити повністю.
ДП «МТП «Черноморськ» вважає, що рішення суду першої інстанції у даній справі прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та прийнятим при неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права.
Зокрема, обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ДП «МТП «Черноморськ» вказує, що надані позивачем докази (видаткові накладні) не відповідають вимогам законодавства щодо оформлення документів, в них відсутні такі обов`язків реквізити первинних документів, як: посади осіб, прізвище, ім`я, по-батькові відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. 
Тому, посилаючись на правову позицію Верховного Суду у справі №916/675/19 (постанова від 19.02.2020), апелянт не погоджується з судом першої інстанції, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію (зокрема, у накладній від 14.05.2021 №511), у даному випадку, не є підставою для невизнання господарської операції.
Таким чином, на думку відповідача, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме: статтю 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2.4. «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затверджене наказом Мінфіну України від 24.05.95 р. №88.
Також, ДП «МТП «Черноморськ» вказує, що довіреності на отримання спірного товару видані неналежними особами з огляду на те, що таки довіреності було видано не директорами ДП “МТП “Чорноморськ” Поповим О.М., Шевченком І.Ю. чи Михайловим В.А. в залежності від періоду у відповідності до наказів Міністерства інфраструктури України від 11.11.2019 №32-Ос, від 18.11.2020 №83-Ос, від 22.01.2021 №4-Ос, від 16.07.2021 №375, наказів ДП “МТП “Чорноморськ” від 19.11.2020 №360-К, від 22.01.2021 №12-К, від 20.07.2021 №230-К та згідно виписок з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за період 2019-2021 років, а іншими особами, які не є органом управління чи іншою особою, уповноваженою на це установчими документами, обов`язковість чого встановлена ч.1 ст. 246 Цивільного кодексу України.
Враховуючи вказане, апелянт наполягає на тому, що Осипов А.В. та ОСОБА_1 на час видачі спірних довіреностей не були уповноваженими на це установчими документами особами, а тому, видання вказаними особами спірних довіреностей є неправомірним.
Таким чином, беручи до уваги, що позовні вимоги ТОВ «Торговий дім «Пром-ЮА Груп» підтверджує видатковими накладними №1299 від 16.11.2020, №356 від 09.04.2021, №511 від 14.05.2021, №629 від 09 червня 2021, №879 від 05.08.2021, які були підписані на підставі довіреностей №91 від 16.11.2020, №13 від 07.04.2021, №21 від 14.05.2021, №29 від 09.06.2021, №43 від 04.08.2021 неналежним чином вповноваженою особою, ДП «МТП «Черноморськ» зауважує, що до вказаних видаткових накладних слід застосувати доктрину «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree).
Водночас, апелянт зазначає, що судом першої інстанції було незаконно дійшов висновку про належність особи, яка отримала товар, на підставі візуального співставлення зразку підпису довіреної особи відповідача, що міститься в довіреності №21 від 14.05.2021, із підписом, проставленим невідомою особою у видатковій накладній №511 від 14.05.2021, оскільки для з`ясування відповідних обставин необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини, що мають значення для справи, неможливо. Проте, матеріали справи не містять відомостей про призначення почеркознавчої експертизи або наявність висновку експерта.
Також, на думку апелянта, на підставі висновку суду першої інстанції щодо неприйняття копій експрес-накладних ТОВ «Нова пошта» та квитанції про прийом вантажу від 09.04.2021 слід дійти того, що встановлені обставини поставки товару за експрес-накладними ТОВ «Нова пошта» та квитанцією про прийом вантажу від 09.04.2021 спростовують факт отримання відповідачем товару за спірними видатковими накладними.
Крім цього, апелянт не погоджується з відхиленням суду першої інстанції тверджень відповідача про ненадання постачальником покупцю рахунків на здійснення оплати та посилання відповідача на порушення позивачем умов договору щодо надання документів, обов`язок оформлення яких покладено на позивача, у зв`язку з чим у відповідача не виникає обов`язку оплати товару судом, так як, за умовами спірного договору саме ці обставини є підставою для здійснення оплати товару.
ДП «МТП «Черноморськ» звертає увагу на те, що приходячи до вищевикладених висновків, судом першої інстанції встановлено обставину ненастання умови для здійснення оплати товару, натомість разом з цим, місцевий господарський суд задовольнив позовні вимоги про стягнення заборгованості.
24.03.2022 ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Савицький Я.Ф., судді: Діброва Г.І., Колоколов С.І. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства “Морський торговельний порт “Чорноморськ” на рішення Господарського суду Одеської області від 20.01.2022 у справі №916/3386/21.
Разом з цим, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням в Україні воєнного стану, вказаною ухвалою вирішено провести розгляд справи №916/3386/21 поза межами встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку, у розумний строк, тривалість якого визначається з урахуванням існування в Україні воєнного стану та/або усунення обставин, що зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду; запропоновано учасникам справи подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу та роз`яснено про їх право подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань.
У зв`язку з відсутністю у м. Одесі бойових дій та з огляду на те, що учасниками справи не було подано до суду апеляційної інстанції письмової згоди на розгляд даної справи без їх участі, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2022 призначено розгляд апеляційної скарги ДП «МТП “Чорноморськ” на 14.07.2022 року о 12:00 год.
Додатково, інформація щодо дати, часу та місця розгляду апеляційної скарги була розміщена на офіційному веб-сайті суду на веб-порталі „Судова влада України”, що вбачається з тексту відповідного оголошення від 06.07.2022.
Представник Державного підприємства “Морський торговельний порт “Чорноморськ” в судовому засіданні 14.07.2022 підтримав свою правову позицію, просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення суду першої інстанції.
Представник ТОВ «Торговий дім «Пром-ЮА у судове засідання не з`явились. Про дату час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.
Частиною 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених  про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, їх явка обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника позивача за наявними у справі доказами.
У судовому засіданні 14.07.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, заслухавши представника відповідача, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 20.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Пром-ЮА Груп” (постачальник) та Державним підприємством “Морський торговельний порт “Чорноморськ” (покупець) укладений договір на закупівлю товару за №20/132-Т (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити покупцю товар за кодом ДК 021:2015-44440000-6 “Вальниці”, а покупець прийняти і оплатити такий товар в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1 Договору).
Відповідно до пп. 1.1.1 п. 1.1 та п. 1.2 Договору, найменування товару - “Підшипники”. Найменування, асортимент, технічні характеристики, кількість та ціна товару, що поставляється згідно з цим Договором, визначені у Специфікації (додаток № 1 до цього Договору), яка є його невід`ємною частиною.
Згідно з п. 2.2 Договору приймання товару покупцем за кількістю та якістю здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю і якістю, затвердженими постановами Державного арбітражу Союзу РСР від 15.06.1965 №П-6 та від 25.04.1966 №П-7.
Пунктом 4.1. Договору встановлено, що покупець здійснює оплату за фактично поставлений товар шляхом прямого банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок постачальника у безготівковій формі протягом 60 (шістдесяти) банківських днів з дня підписання видаткової накладної, ТТН, належним чином оформленої податкової накладної/розрахунку коригування до податкової накладної в електронній формі та зареєстрованій в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), в порядку та строки визначені податковим законодавством, та на підставі належним чином оформленого оригіналу рахунку постачальника.
За пунктом 4.2 Договору покупець має право затримати розрахунки за дефектній (неякісний) товар, якщо такі дефекти виявлені під час використання/експлуатації товару та у разі виявлення помилок в оформленні документів, на строк, необхідний для усунення постачальником дефектів та/або поставки нового товару, та/або виправлення помилок в документах.
Відповідно до п.п. 5.1 Договору поставка товару здійснюється протягом строку дії цього договору окремими партіями на підставі заявки покупця. Постачальник протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дня отримання заявки покупця на поставку товару, поставляє покупцю товар відповідно до заявки.
Місце поставки (передачі) товару: 68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Транспортна, 4, центральний склад №1, на умовах поставки DDP згідно з міжнародними правилами ІНКОТЕРМС в редакції правил 2010 року (п.5.2 Договору).
Положеннями п 5.3. Договору встановлено, зокрема, що поставка товару здійснюється окремими партіями та відповідно до письмових заявок покупця, в яких покупець зазначає найменування та кількість товару в межах Специфікації Договору. Постачальник зобов`язаний здійснити поставку (передачу) товару протягом строку, вказаного в п.5.1 Договору, з дати отримання письмової заявки від покупця. При передачі-прийманні товару уповноважені представники Сторін перевіряють відповідність поставленого товару кількості, яка була замовлена, та специфікації/технічним вимогам, передбаченим Договором. Якщо поставлений товар відповідає специфікації/технічним вимогам, передбаченим Договором, та замовленій кількості, уповноважені представники Сторін підписують видаткову накладну та ТТН на поставлений товар. 
Пунктом 5.4. Договору передбачено, що при передачі товару постачальник надає покупцю належним чином оформлені: рахунок, оригінали видаткової накладної, ТТН, а також документи, підтверджуючі якість, гарантійні зобов`язання на товар відповідно п.2.1. цього Договору.
Датою поставки партії товару вважається дата передачі постачальником покупцю товару згідно з підписаною сторонами видатковою накладною, ТТН (п. 5.6 Договору).
Згідно з підпунктами 7.1.1, 7.1.2. п. 7.1 Договору, покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати кошти за поставлений товар в порядку та на умовах, визначених цим Договором; приймати товар згідно з видатковою накладною, ТТН та умовами, визначеними цим Договором.
Водночас, покупець має право вимагати від постачальника належного виконання зобов`язань за Договором (пп. 7.2.3 Договору); відмовитись від прийняття партії товару, в разі відсутності або неналежного оформлення документів, зазначених у пунктах 2.1, 5.4 цього Договору (пп. 7.2.8 Договору).
В свою чергу, постачальник зобов`язаний, крім іншого, при передачі товару надати покупцю документи, передбачені цим Договором (пп.7.3.3 Договору), зареєструвати належним чином складену, оформлену податкову накладну/розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) (для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця.) - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; (для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця.) - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені (пп. 7.3.10 Договору). 
При цьому, пунктом 8.7 Договору сторони узгодили, що за не реєстрацію або несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних до постачальника застосовується штраф в розмірі 100% загальної суми (з урахуванням податку на додану вартість) податкової накладної, яка незареєстрована або несвоєчасно зареєстрована.
У разі неправильного зазначення постачальником в податковій накладній відповідного коду товару (згідно з УКТ ЗЕД), що призведе до втрати покупцем податкового кредиту на додану вартість, постачальник відшкодовує покупцю суму в межах податку на додану вартість та штрафних санкцій, передбачених законодавством за заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість. У випадку порушення порядку заповнення податкової накладної, покупець має право затримати оплату вартості поставленого товару доки постачальником не буде надана належним чином оформлена податкова накладна. Сторони погодили, що затримка оплати вартості поставленого товару у випадку, передбаченому цим пунктом Договору, не є порушенням покупцем своїх зобов`язань за Договором (п. 8.8 Договору).
Відповідно до п. 12.1 Договору, він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, і діє до 31.08.2021 включно. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, що лишились невиконаними.
Невід`ємною частиною Договору є: Додаток № 1 – Специфікація (п.15.1 Договору).
Даний Договір підписаний уповноваженими представниками сторін без зауважень та заперечень і скріплений печатками підприємств.
Також, Сторонами було підписано додаток №1 до Договору №20/132-Т, який є Специфікацію та у якій Сторонами визначено кількість, ціну та загальну вартість товару на суму 1  300 800,00 грн.
Як стверджує відповідач, покупець не надавав постачальнику заявок на поставку товару.
Разом з цим, у матеріалах справи наявні видаткові накладні на загальну суму 255 568,56 грн., які надані позивачем на підтвердження здійснення фактичної поставки товару за Договором від 20.10.2020 №20/132-Т, а саме:
- від 16.11.2020 №1299 на суму 34253,52 грн. (підшипник NU 322 у кількості 4 шт., підшипник NU 216 у кількості 50 шт., підшипник GE 50 ES у кількості 70 шт.) (т. 1, а.с. 17),
- від 09.04.2021 №356 на суму 56216,40 грн. (підшипник SL 045518 PP у кількості 5 шт., підшипник 22212 у кількості 10 шт., підшипник NJ 240 у кількості 2 шт., підшипник 21314 CC у кількості 10 шт., підшипник NN F5028-B-V у кількості 10 шт.) (т. 1, а.с. 20),
- від 14.05.2021 №511 на суму 31369,20 грн. (підшипник SL 045518 PP у кількості 5 шт., підшипник NN F5028-B-V у кількості 10 шт.) (т.1, а.с. 23),
- від 09.06.2021 №629 на суму 9640,80 грн. (підшипник NU 322 у кількості 4 шт., підшипник 6230 у кількості 2 шт.) (т.1, а.с. 26),
- від 05.08.2021 №879 на суму 124088,64 грн. (підшипник 6032 у кількості 16 шт., підшипник 6206-2-RS у кількості 25 шт., підшипник 63042 RS у кількості 10 шт., підшипник 7201Z у кількості 5 шт., підшипник SL 185018 у кількості 10 шт., підшипник SL 045032 у кількості 8 шт., підшипник 6318 C3VL0241 у кількості 2 шт., підшипник 63052RS у кількості 8 шт., підшипник 6205-2RS у кількості 17 шт., підшипник GE 35ES у кількості 10 шт., підшипник GE 50ES у кількості 30 шт., підшипник GE 90ES у кількості 20 шт., підшипник NA 4917 у кількості 6 шт.) (т.1, а.с. 29).
За вищевказаною поставкою, як вказує позивач ним були виставлені відповідачеві рахунки на оплату від 16.11.2020 №1564, від 06.04.2021 №469, від 14.05.2021 №683, від 07.06.2021 №807, від 03.08.2021 № 1131 на загальну суму 255 568,56 грн.
Товар згідно видаткових накладних від 16.11.2020 №1299, від 09.04.2021 №356, від 09.06.2021 №629 був отриманий Ципишевою О.Л., що підтверджується підписом вказаної особи та зазначенням її призвіща на видаткових накладних. Зауважень щодо поставки, кількості та якості товару з боку отримувача товару у видаткових накладних не зазначено.
Товар згідно видаткової накладної від 14.05.2021 №511 підписана особою, яка отримала товар, без зазначення її прізвища. Зауважень щодо поставки, кількості та якості товару з боку отримувача товару в видатковій накладній не зазначено.
На підтвердження повноважень Ципишевої О.Л. на отримання від ТОВ “Торговий дім “Пром-ЮА Груп” цінностей за рахунком №1564 від 16.11.2020 за Договором №20/132-Т від 20.10.2020 до матеріалів додано довіреність №91 від 16.11.2020, підписану заступником директора з портової інфраструктури та охорони праці Осиповим А.В., якого також було уповноважено укласти Договір №20/132-Т від 20.10.2020, та скріплену печаткою відповідача (т.1, а.с. 18). Також, на даній довіреності міститься підпис головного бухгалтера відповідача – Островської Н.П.).
Також, в матеріалах справи наявні довіреності №13 від 07.04.2021, №21 від 14.05.2021, №29 від 09.06.2021, якими також уповноважено Ципишеву О.Л. на отримання від ТОВ “Торговий дім “Пром-ЮА Груп” цінностей за рахунками №469 від 06.04.2021, №683 від 14.05.2021 та №807 від 09.06.2021 відповідно, які підписані керівником Антімоновим І.Ю. та скріплені печаткою підприємства (т.1, а.с. 21, 24, 27). Також, на даній довіреності наявна підпис головного бухгалтера відповідача – Корнілової Т.О.).
Товар згідно видаткової накладної від 05.08.2021 №879 був отриманий Поддубним С.В., що підтверджується підписом вказаної особи та зазначенням її призвіща на видаткової накладної. Зауважень щодо поставки, кількості та якості товару з боку отримувача товару в видатковій накладній не зазначено (т.1, а.с. 29).
На підтвердження повноважень Поддубного С.В. на отримання від ТОВ “Торговий дім “Пром-ЮА Груп” цінностей за рахунком №1131 від 03.08.2021 за Договором №20/132-Т від 20.10.2020 до матеріалів додано довіреність №43 від 04.08.2021, підписану керівником Антімоновим І.Ю. та скріплену печаткою ДП “МТП “Чорноморськ” (т. 1, а.с. 30). На даній довіреності також наявна підпис головного бухгалтера відповідача – Корнілової Т.О.).
Крім того, на виконання умов Договору №20/132-Т від 20.10.2020, позивачем зареєстровано податкові накладні, у яких відображено проведення господарських операції за вищепереліченими видатковими накладними (т.1, а.с. 37-51).
Матеріали справи свідчать, що поставка товару здійснювалась експрес доставкою ТОВ “Нова пошта” та Компанією «Делівері», що підтверджується експрес-накладними №20450304405235 від 16.11.2020, №20450387872085 від 14.05.2021, №20450399167371 від 09.06.2021, №20450422981735 від 05.08.2021 та квитанцію на прийом вантажу №1270304603 від 07.04.2021 (т.1, а.с. 19, 22, 25, 28, 31).
ТОВ “ТД “Пром-ЮА Груп” зазначає, що відповідач за поставлений товар не розрахувався, отже, заборгованість ДП “МТП “Чорноморськ” перед позивачем за поставлений товар становить 255 568,56 грн., що стало підставою звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.
Приписами статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Частиною першою ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України).
Приписами статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За положеннями ч.1, п.1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Таким чином, укладений між сторонами Договір на закупівлю товару за №20/132-Т від 20.10.2020, якій за своєю правовою природою є Договором поставки, є належною підставою виникнення у сторін за цим Договором господарського зобов`язання.
За приписами статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Таким чином, двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.
Відповідно до частини першої ст. 664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України).
Як зазначено вище, у відповідності до п. 5.6 Договору, датою поставки товару є дата підписання Сторонами видаткової накладної, ТТН.
За приписами п. 5.4. Договору, постачальник повинен одночасно з товаром передати покупцеві, зокрема, рахунок, оригінали видаткової накладної, ТТН.
Враховуючи те, що поставка товару здійснювалась за допомогою ТОВ “Нова пошта” та Компанії «Делівері», у даному випадку замість ТТН позивачем надані відповідні експрес-накладні та квитанція на прийом вантажу вказаних перевізників.
Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).
Судова колегія звертає увагу на те, що обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. 
Відтак, відповідно до правил доказування, саме позивач має довести обставину поставки та передачі товару відповідно до умов укладеного Договору належними та допустимими доказами.
Такими доказами в даній справі вважаються видаткові накладні та податкові накладні, що випливає з положень пунктів 5.4, 7.3 Договору.
Факт передання товару та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується видатковими накладними, які використовуються для обліку руху матеріальних цінностей підприємства.
Стаття 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачає, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Відповідно до положень п. п. 2.1 ч. 2 Положення "Про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку", затвердженого  наказом Міністерства Фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо – безпосередньо після її закінчення Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:
- назву документа (форми);
- дату складання;
- назву підприємства, від імені якого складено документ;
- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Вказаний перелік обов`язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
За своєю правовою природою видаткові накладні посвідчують виконання зобов`язань - констатують (фіксують) певні факти господарської діяльності у правовідносинах між сторонами та мають юридичне значення для встановлення обставин дотримання сторонами умов Договору. При цьому, наявність певних дефектів у накладній за наявності інших визначених Законом обов`язкових реквізитів не спричиняє їх недійсність.
Отже, у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.
Апеляційний суд зазначає, що усі спірні видаткові накладні, оформлені в межах Договору, містять інформацію стосовно найменування товару, його кількості, ціни за одиницю та загальної вартості. Також у даних видаткових накладних визначена назва документу, дату його складання; назву підприємства, від імені якого складено документ. У кожної з видаткових накладних зазначено відповідний номер рахунку на оплату товару; номер довіреності, за якою визначений представник відповідача мав повноваження на прийняття товару. 
Кожна видаткова накладна містить номер рахунку на оплату та посилання на номер довіреності, за якою повноважна особа відповідача повинна отримати спірний товар; про фактичне отримання товару свідчить підпис такої особи. Крім того, на кожній видатковій накладній зазначено призвіще відповідальної за отримання товару особи, на яку оформлена відповідна довіреність. 
Водночас, у матеріалах справи наявні довіреності, в яких визначено посаду, призвіще, ім`я та по батькові відповідальної особи ДП «МТП «Черноморськ», яку уповноважено на отримання від позивача цінностей за окремими рахунками, зазначеними у видаткових накладних, з вказанням переліку (найменуванням, одиницями виміру та кількістю товару) цінностей, які належить отримати. Вказані довіреності мають печатку Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ".
Судова колегія вказує, що аналізуючи зазначені документи в сукупності, слід дійти висновку, що наявні у матеріалах справи видаткові накладні відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, а тому, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.
Колегія суддів не враховує посилання відповідача на те, що видаткова накладна від 14.05.2021 №511 підписана невідомою особою, оскільки в даній накладній не зазначено призвіща особи, яка її підписала, та зазначає наступне.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.
Зазвичай саме довіреність — той документ, що фіксує рішення керівника (уповноваженої особи) підприємства про повноваження конкретної фізичної особи одержати для юридичної особи певну кількість цінностей, зазначених згідно з переліком.
При цьому, слід зазначити, що вимоги наведених норм чинного законодавства щодо правильності оформлення первинних документів, передбачають наявність в документах такого реквізиту, як "інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції" лише альтернативно такому обов`язковому реквізиту, як особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Наведене свідчить, що не зазначення у видатковій накладній розшифровки підпису особи (без вказівки прізвища), що отримала товар, у разі існування іншіх реквізитів, передбачених ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є безумовною підставою для висновку, що така видаткова накладна не є первинним документом, який ілюструє відповідну господарську операцію та дає змоги дійти висновку про її зміст.
У спірній видатковій накладній міститься посилання на довіреність від 14.05.2021 №21 та рахунок №683 від 14.05.2021. Відповідно до довіреності від 14.05.2021 №21 на отримання цінностей за Договором №20/132-Т від 20.10.2020 та рахунком №683 від 14.05.2021 було уповноважено провідного економіста з матеріально-технічного забезпечення – Ципишеву Оксану Леонідівну (як і при отриманні товару за накладними від 16.11.2020, 09.04.2021, 09.06.2021). При цьому, у вказаній довіреності зазначено, що документом, який засвідчує особу є паспорт (із зазначенням відповідних реквізитів). Як правильно вказав суд першої інстанції, зразок підпису Ципишевої О.Л., що міститься в довіреності №21 від 14.05.2021, візуально співпадає із підписом, проставленим невідомою особою у видатковій накладній №511 від 14.05.2021. Крім того, зразки підпису Ципишевої О.Л., наявні на інших видаткових накладних, візуально ідентичні підпису, що міститься у видатковій накладній №511 від 14.05.2021.
Зауваження апелянта, що для з`ясування ідентичності підпису Ципишевої О.Л. на видатковій накладній №511 від 14.05.2021 необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, колегія суддів оцінює критично, оскільки у даному випадку, з урахуванням сукупності документів, наданих позивачем для підтвердження факту поставки спірного товару, відповідні обставини можливо встановити і без призначення почеркознавчої експертизи.
Крім того, колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги, що довіреності на отримання спірного товару видані неналежними особами, оскільки Осипов А.В., який підписав довіреність №91 від 16.11.2020, діяв від імені ДП “МТП “Чорноморськ” під час укладення Договору на закупівлю товару № 20/132-Т від 20.10.2020.
Враховуючи презумпцію правомірності договору, колегія суддів звертає увагу, що відповідний Договір відповідачем не оскаржувався, тому, твердження апелянта щодо відсутності у Осипова А.В. повноважень на підписання вказаної довіреності є хибними.
Щодо довіреностей за підписом Антімонова І.Ю., то судова колегія зазначає наступне. 
Матеріали справи свідчать, що довіреності №13 від 07.04.2021, №21 від 14.05.2021, №29 від 09.06.2021, №43 від 04.08.2021 підписані керівником Антімоновим І.Ю. та скріплені печаткою ДП “МТП “Чорноморськ”.
Відповідно до ст. 2 Господарського кодексу України, учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження та основі відносин власності.
Згідно ст. 62 Господарського кодексу України, підприємство – самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органами місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом.
Відповідно до п. 64 Постанови Кабінету Міністрів України № 1893 від 27.11.1998 "Про затвердження Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію", яка є обов`язковою для усіх підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, порядок обліку, зберігання і використання печаток, штампів і бланків суворої звітності визначається відповідними відомчими інструкціями. Контроль за їх виготовленням, зберіганням та використанням покладається на канцелярії організацій та осіб, відповідальних за діловодство. Згідно п. 65 зазначеної постанови, особи, які персонально відповідають за облік і зберігання печаток, штампів і бланків, призначаються наказами керівників організацій. 
Апеляційний суд зауважує, що виходячи з вищезазначеного, особи які мають право зберігати та використовувати печатки підприємства призначаються наказом керівника організації та несуть персональну відповідальність за неналежне зберігання та використання печатки.
Доказів незаконного використання печаток, проведення службового розслідування за фактом незаконного використання печатки, викрадення, втрати або іншого вибуття печатки з володіння відповідача, а також доказів звернення до правоохоронних органів за фактом викрадення, втрати чи незаконного використання печатки відповідачем ані до суду першої інстанції, ані до апеляційного господарського суду не було надано.
Будь-які заяви з приводу недійсності печатки, якою завірені підписи представника відповідача на видаткових накладних, від відповідача у судових засіданнях не надходили, експертне дослідження вказаної печатки не проводилося у зв`язку із відсутністю для цього підстав. Тобто дійсність вказаної печатки під сумнів жодна із сторін не ставила.
Таким чином, відтиск печатки підприємства є свідченням участі саме такого підприємства, як юридичної особи, у відповідному правочині (у даному випадку – видачі довіреності). Отже надані позивачем довіреності та видаткові накладні є належними та допустимими доказами, дефектність яких відповідачем не доведена.
Більш того, судова колегія зазначає, що визначальною ознакою господарської операції у розумінні статті 1, 3, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є те, що внаслідок її здійснення має відбуватися реальний рух активів.
У постанові від 29.01.2020 у справі №916/922/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, крім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару в господарській діяльності покупця).
Тобто, суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.
Операція з постачання-придбання (отримання) товарів/послуг, будучи дією (подією) у взаємовідносинах між підприємством і його відповідним контрагентом, що викликає зміни в структурі активів та зобов`язань обох сторін, які брали участь у її здійсненні, є господарською операцією, а підставою для її відображення в облікових регістрах є первинний документ (наприклад, видаткова накладна, акт або інший документ, що містить відомості про дії з передачі-приймання товару/послуги, платіжне доручення) (абз. 5, 11 ст. 1 та ч. 1 ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”).
Господарська операція у тому звітному періоді, в якому вона була фактично здійснена, підлягає відображенню (на підставі первинного документа) в облікових регістрах, відповідальність за достовірність даних яких несе особа, яка їх склала і підписала (ч. 5 ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”).
Відтак, судова колегія вказує, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
При цьому, згідно з абз. 1 п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абз. 1 п. 44.1 ст. 44 Кодексу.
Відповідно до підпункту “а” пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України в редакції, чинній станом на дату здійснення спірних поставок товару, об`єктом оподаткування є, зокрема операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України.
Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений термін.
Згідно з пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню…; дата відвантаження товарів (п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України). 
Пунктом 198.6 статті 198 Кодексу визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Кодексу.
Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником податку на додану вартість при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.
Тому, податкова накладна, виписана однією стороною в договорі на постачання послуг на користь другої сторони, може бути доказом правочину з огляду на те, що така поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків ( п. 4.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 910/23097/17).
Судова колегія звертає увагу на те, що Сторонами в Договорі встановлені чіткі умови щодо обов`язковості оформлення та реєстрації постачальником податкових накладних. За невиконання цих умов Договору, а також, у разі неправильного зазначення постачальником в податковій накладній відповідного коду товару (згідно з УКТ ЗЕД), Сторонами узгоджено стягнення штрафних санкцій з постачальника та відшкодування останнім покупцю суми в межах податку на додану вартість та штрафних санкцій, передбачених законодавством за заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість. 
Таким чином, податкові накладні у сукупності з іншими доказами, зокрема, видатковими накладними, додатково підтверджують факт здійснення поставки товару відповідачу у кількості та за ціною, що вказана у цих накладних.
Апеляційний суд враховує, що за вищевказаними господарськими операціями поставки позивачем були оформлені податкові накладні №58 від 16.11.2020, №35 від 09.04.2021, №65 від 14.05.2021, №49 від 09.06.2021, №43 від 05.08.2021, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних від постачальника ТОВ “ТД “Пром-ЮА Груп”.
Виходячи з аналізу правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 21.08.2018 у справі №817/537/17, від 18.02.2021 у справі №924/658/20 щодо презумпції добросовісності платника податків, яка полягає у тому, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними і повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, колегія суддів зазначає, що така обставина як реєстрація податкових накладних, наявних у матеріалах даної справи, які кореспондують видатковим накладним, додатково підтверджує поставку товару за спірними видатковими накладними на загальну суму 255 568,56 грн.
Окремо судова колегія звертає увагу на те, що враховуючи здійснення поставки товару відповідачу окремими партіями протягом тривалого часу (з листопада 2020 року по серпень 2021 року), у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували зауваження ДП "МТП "Чорноморськ" стосовно співпраці з ТОВ “ТД “Пром-ЮА Груп”.
Навпаки, як свідчать матеріали справи, жодних претензій щодо кількості, якості, вартості поставленого позивачем товару, або порядку виконання поставки (наприклад, поставки товару без отримання заявки з боку ДП "МТП "Чорноморськ") від замовника на адресу постачальника не надходило. 
Щодо посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду у справі №916/675/19 (постанова від 19.02.2020), то судова колегія звертає увагу ДП "МТП "Чорноморськ", що справи за таким номером не існує.
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Відтак, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів за правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що спірні видаткові накладні в сукупності з податковими накладними, що наявні у матеріалах справи, з більшою вірогідністю засвідчують здійснення сторонами господарської операції з постачання товару, за змістом якої (операції) позивач поставив відповідачу підшипники на загальну суму 255 568,56 грн.
Зауваження до недоліків оформлення видаткових накладних позивачем не впливають на факт поставки товару відповідачу.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що судом попередньої інстанції ДП "МТП "Чорноморськ" було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, правильно встановлено характер спірних правовідносин та застосовані належні норми матеріального права, які їх регулюють.
Частина доводів апелянта, що викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.
Тому, колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (див. рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 п.58).
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції про задоволення позову, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Таким чином, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Одеської області від 20.01.2022 у справі №916/3386/21 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства “Морський торговельний порт “Чорноморськ” – без задоволення.
З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 20.01.2022 у справі №916/3386/21 залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складений 19.07.2020.

Головуючий суддя                                                                               Савицький Я.Ф.
Суддя                                                                                                                   Діброва К.І.
        Суддя                                                                                                 Колоколов С.І.