ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1535/22 Справа № 932/12681/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Цитульський В. І. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2022 року        Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів         - Деркач Н.М., Пищиди М.М.
               за участю секретаря - Піменової М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки яка продовжує навчання
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на  рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

11 листопада 2020 року позивачка звернулась до суду із позовом до  ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_1 батьками якої записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У зв`язку з тим, що позивач продовжує навчання, а зі сторони батька, тобто відповідача по справі відсутня матеріальна допомога, вважала за необхідне звернутися до суду з позовом про стягнення з останнього аліментів на її утримання у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) до закінчення навчання (а.с.1-2).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання - відмовлено (а.с.26-27).

В апеляційній скарзі апелянт  ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі (а.с.40-42).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду скасувати, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (виданого повторно), ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_1 , батьками якої записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Згідно з копією довідки виданої директором Новомосковського кооперативного коледжу економіки та права ім.С.В.Литвиненка, ОСОБА_1 навчається у вказаному коледжі на ІІІ курсі денної форми здобуття освіти за спеціальністю «Готельно-ресторанна справа» з 01.09.2018 по 30.06.2021. Навчається на контрактній основі, стипендію не отримує.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд 1 інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних доказів щодо наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу.

Вказані висновки суду не відповідають нормам матеріального та процесуального права й не ґрунтуються на вимогах закону.
Так, частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно із частиною статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (не залежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, незалежно від форми навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати їм матеріальну допомогу.
Так, у пункті 18 постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року Верховний Суд України роз`яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 є батьком позивачки ОСОБА_1 .
Згідно з копією довідки виданої директором Новомосковського кооперативного коледжу економіки та права ім.С.В.Литвиненка, ОСОБА_1 навчається у вказаному коледжі на ІІІ курсі денної форми здобуття освіти за спеціальністю «Готельно-ресторанна справа» з 01.09.2018 по 30.06.2021. Навчається на контрактній основі, стипендію не отримує.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що після того як батьки розірвали шлюб, вона залишилась проживати з матрі"ю. З батьком вона тривалий час не спілкується, відомо, що відповідач офіційно працює та не має на утриманні інших дітей.

Прийшовши до висновку про відсутність передумов для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку. 

Апеляційний суд зазначає, що відповідач є працездатним чоловіком, доказів, які б вказували на наявність вад здоров`я, які б обмежували його можливість працювати, матеріали справи не містять, відповідач не надав суду об`єктивних доказів які б підтверджували його скрутне матеріальне становище та відсутність можливості взагалі надавати дочці матеріальну допомогу, що є його процесуальним обов`язком.

В порушення вимог статті 81 ЦПК України, із сторони ОСОБА_1 , на адресу суду не було надано належних доказів наявності істотних обставин в контексті вимог статті 182 СК України, які позбавляють його об`єктивної можливості сплачувати аліменти на користь повнолітньої дочки.

В суді апеляційної інстанції відповідача зазначив, що не заперечує сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки на час навчання.

Вирішуючи питання щодо визначення конкретного розміру стягуваних аліментів з відповідача ОСОБА_1 на користь повнолітньої дитини, колегія суддів враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, згоду батька на сплату аліментів, а також всі інші, передбачені статтею 182 СК України обставини, що мають істотне значення і які повинні бути обов`язково враховані судом при визначенні розміру аліментів, і приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача аліментів на користь самої повнолітньої дитини на період її навчання, починаючи з 11 листопада 2020 року, але не більше, ніж до досягнення дитиною віку 23 років в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що наведені в апеляційні скарзі доводи є суттєвими та приходить до висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і порушення норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що подана ОСОБА_1 апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із ухваленням нового рішення.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір за подачу позовної заяви (840,80 грн.) та за подачу апеляційної скарги (1261,20 грн.) підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,- 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2021 року - скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на період її навчання, починаючи з 11 листопада 2020 року і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 річного віку.

Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави витрати по справі, що складаються із судового збору, який підлягав сплаті під час подачі позовної заяви в розмірі 840,80 грн. та із судового збору, який підлягав сплаті під час подачі апеляційної скарги в розмірі 1261,20 грн., а всього 2 102,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: