Номер провадження: 33/813/472/22 
Справа № 523/10800/21
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2022 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду:                        Громік Р.Д.
за участю секретаря:                                        Шлапак А.О.,
за участю представника:                                        Олексіна В.В.
в інтересах ОСОБА_1 

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2022 року, в частині притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнено судовий збір на користь держави в розмірі 496, 20 гривень,

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №044113 від 03.06.2021, (з урахуванням рапорту ст. сержанта поліції Богуславенка В.М. (а.с. 48), 03 червня 2021 року ОСОБА_1 близько 00 год. 28 хв. в місті Одесі, вул. Марсельська, 44, керував автомобілем марки Ford focus, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на портативний відеореєстратор 001511.
Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08 липня 2021 року об`єднано в одне провадження справи про адміністративні правопорушення № 523/10800/21, № 523/11208/21, № 523/11210/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ст. 173, ст. 185 КУпАП. Присвоєно єдиний номер № 523/10800/21.
Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08 липня 2021 року направлено справу №523/10800/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ст. 173, ст. 185 КУпАП до Управління патрульної поліції в Одеській області для доопрацювання.
02 вересня 2021 року справа повернулась до Суворовського районного суду м. Одеси.
Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2022 року провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , передбаченого ст. 173, ст. 185 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення; за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнено судовий збір на користь держави в розмірі 496, 20 гривень.
На дану постанову в частині притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП адвокат Олексін В.В., який діє в інтересах  ОСОБА_1 , подавапеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді в цій частині та закрити провадження по справі №523/10800/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, на підставі ст. 247 КУпАП, при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права
В доводах апеляційної скарги зазначено, що:
1)співробітниками поліції неправильно зазначено прізвище особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а саме невірно зазначено « ОСОБА_2 » замість правильного « ОСОБА_3 »;
2)будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом на момент звернення до нього поліцейських, матеріали справи не містять;
3)у разі відмови водія пройти огляд на стан сп`яніння на місці, поліцейський зобов`язаний доставити водія до медичного закладу для проходження такого огляду, однак співробітниками поліції ОСОБА_1 не було направлено до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан сп`яніння.
Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справ, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне. 
Судом першої інстанції правильно встановлено, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №044113 від 03.06.2021р., згідно із якого 03 червня 2021 року ОСОБА_1 близько 00 год. 28 хв. в місті Одесі, вул. Марсельська, 44, керував автомобілем марки Ford focus, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на портативний відеореєстратор 001511;
- рапортом ст. сержанта поліції Богуславенка В.М.;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного спяніння, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду; 
- відеозаписами, долученими до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, обставини правопорушення й вина правопорушника підтверджуються також зібраними в порядку ст. 251 КпАП України доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.
Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення вірно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.
Враховуючи викладене, а також ступінь небезпеки, викликану тим, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції правильно вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штраф з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».
Обставини що пом`якшують або обтяжують вчинене не встановлені.
При накладенні стягнення суд першої інстанції вірно врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що апелянтом на підтвердження доводів, які зазначені у апеляційній скарзі, не надано жодного належного та допустимого доказу. 
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно обов`язку поліцейського доставити водія до медичного закладу для проходження такого огляду, то апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015р. № 1452/735 (далі – Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На вказану норму посилається апелянт у своїй апеляційній скарзі та робить висновок про обов`язок поліцейського про доставлення правопорушника до медичного закладу.
Однак відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Дійсно, п. 9 Розділу ІІ Інструкції встановлено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Гіпотеза даної правової норми встановлює таку умову її застосування як «забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я».
Тобто лише у випадку перевірки достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів у поліцейського виникає юридичний обов`язок забезпечити доставку таких осіб до найближчого закладу охорони здоров`я.
Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а також відмовився від проходження огляду у медичному закладі, то поліцейський не мав жодної законної підстави для забезпечення доставлення ОСОБА_1 до такого медичного закладу.
Крім того апеляційний суд зазначає, що неправильно зазначене прізвище у протоколі про адміністративне правопорушення « ОСОБА_2 » замість правильного « ОСОБА_3 » є технічною опискою та не впливає на розгляд справи, оскільки особа правопорушника ідентифікується також за документами, що встановлюють особу.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, то вони не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки із відеозапису, який був зроблений на автореєстратор службового автомобіля патрульної поліції (диск №2 папка автореєстратор) чітко вбачається, що службовий автомобіль патрульної поліції переслідував автомобіль Ford, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого і знаходився ОСОБА_1 , що вбачається з інших відеозаписів нагрудних камер працівників патрульної поліції
Таким чином, доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2022 року.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2022 року залишити без змін.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає. 

Суддя Одеського апеляційного суду                                Р.Д. Громік