Справа № 166/102/22 	Головуючий у 1 інстанції: Лях В. І. 	
Провадження № 22-ц/802/499/22  Категорія: 70 	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
26 квітня 2022 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л.В., Осіпука В. В. 
розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження без виклику сторін у місті Луцьку цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення аліментів  за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2  на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 11 березня 2022 року, 
В С Т А Н О В И В :
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 24.10.2019 року, який розірвано 29.12.2021 року за рішенням суду.
Від спільного подружнього життя в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 , яка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Самотужки позивачка не може фінансово забезпечити достатній і належний рівень розвитку дитини. В той же час відповідач матеріально жодним чином не допомагає, участі у вихованні дочки не приймає. 
На підставі наведеного позивач просила суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на дочку ОСОБА_3 в розмірі 2100 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття.
       Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 11 березня 2022 року позов задоволено.
       Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2100 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 лютого 2022 року і до досягнення нею повноліття.
Судом вказано, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.
Не погоджуючись із даним рішенням суду,  ОСОБА_2  подав апеляційну скаргу, в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду в частині розміру стягнутих аліментів на їх малолітню дочку через порушення судом норм матеріального та процесуального права. На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів не враховано його стан здоров`я, що підтверджено тимчасовим посвідченням № НОМЕР_1 , відповідно до якого він визнаний непридатним до військової служби внаслідок захворювання. Вважає, що позивачкою не доведено факт його достатнього заробітку (доходу) для сплати аліментів в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та періодичні виїзди відповідача на сезонні роботи за кордон.
Просить рішення суду першої інстанції змінити та задовольнити позовні вимоги частково, зменшивши розмір аліментів до 1100 грн.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Колєснік Б. В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм процесуального права, відповідно до встановлених обставин справи та норм матеріального права, якими регулюються правовідносини сторін.
Справа розглядається в порядку спрощеного позовного письмового провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що, враховуючи обставини справи, положення чинного законодавства, які регулюють правовідносини, пов`язані зі сплатою аліментів, та виходячи із засад справедливості та захисту прав малолітньої дитини, з урахуванням того, що приймати участь в утриманні дитини повинні двоє батьків, а також беручи до уваги вимоги частини другої статті 182 СК України та зважаючи на вік дитини, її стан здоров`я, матеріальне становище сторін, позицію відповідача, встановлено підстави для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на встановлених дійсних обставинах справи, досліджених судом доказах та відповідають вимогам процесуального та матеріального права з огляду на наступне.
Судом установлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 2019 року. Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 29 грудня 2021 року даний шлюб розірвано.
Сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
       Відповідачем не заперечується, що їхня спільна малолітня дитина проживає з матір`ю, позивачкою у справі, та перебуває на її утриманні.
Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частинами 2,3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Аліменти повинні бути стягнуті з врахуванням прийняття участі в утриманні дитини обох батьків.
Встановивши, що в сторін є малолітня дитина, яка проживає з позивачкою та фактично знаходиться на її утриманні, а відповідач є здоровою особою працездатного віку, суд першої інстанції, з урахуванням потреб дитини, стану її здоров`я, майнового стану відповідача, дійшов правильного висновку щодо необхідності покладення на відповідача аліментного зобов`язання.
Звертаючись до суду з позовом, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 2100 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
У відповідності до частини другої статті 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень.
Отже, з урахуванням того, що обов`язок утримання дитини лежить на обох батьках, апеляційний суд дійшов висновку, що розмір аліментів в сумі 2100 грн щомісячно, визначений судом першої інстанції, є достатнім та таким, що забезпечить нормальний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Отже, суд першої інстанції надав належну оцінку наявним доказам, врахував доходи відповідача та дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів.
Покликання відповідача на наявність станом на 2017 рік у нього захворювань, які згідно з консультативним висновком спеціаліста спричинили його непридатність до військової служби, та відсутність постійної роботи не є безумовними підставами для зменшення апеляційним судом розміру аліментів, визначених до стягнення судом першої інстанції, а також не звільняють його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є.  
       До такого ж висновку дійшов і Верховний Суд у своїй постанові від 15 травня 2018 року у справі № 234/6207/17.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду, що обґрунтовано викладені в мотивувальній частині рішення, а визначений судом розмір аліментів є справедливим та відповідає потребам дитини.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення. 
Разом з тим, представник позивачки у відзиві просив вирішити питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, понесених ОСОБА_1 на правову допомогу у зв"язку із апеляційним розглядом даної справи в сумі 1000 грн, надавши суду копії відповідних підтверджуючих документів, а саме: договору № 198 від 04.04.2022 р., акта № 2 від 05.04.2022 р., квитанції до прибуткового касового ордеру та прибуткового касового ордеру № 89 від 05.04.2022 р., а також підтвердження відправлення вказаних документів з відзивом іншій стороні 05 квітня 2022 року.
Заперечень на клопотання про стягнення вказаної суми витрат на правову допомогу від відповідача не надійшло.
З огляду на вимоги ст. ст. 137, 141 ЦПК України та беручи до уваги, що відповідно до п.п.в) п.4 ч.1 ст. 382 ЦПК України апеляційний суд у постанові вирішує питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв"язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, підтверджені належним чином витрати на правову допомогу позивчки ОСОБА_1 у сумі 1000 грн слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 .
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
 
               П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2  залишити без задоволення.
Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 11 березня 2022 року в даній справі залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на правову допомогу за розгляд справи в апеляційній інстанції в сумі 1000 (одна тисяча) гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 26 квітня 2022 року.

       Головуючий
Судді