ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 р. 	Справа № 440/2638/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 р. (ухвалене  суддею Сич С.С.)  по справі № 440/2638/21
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Міністерства внутрішніх справ України,      третя особа                 Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області", 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України,  в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не належного розгляду звернення позивача від 25.01.2021  р. реєстраційний № КН -11959459; визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не вжиття відповідних заходів реагування по обставинам та фактам викладеним у зверненні  позивача від 25.01.2021 р.  реєстраційний №КН-11959459; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути звернення  позивача від 25.01.2021 реєстраційний № КН-11959459 та вжити заходів реагування, з урахуванням обставин, встановлених судом.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 р. позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність  Міністерства внутрішніх справ України  щодо  здійснення повного та всебічного розгляду  звернення ОСОБА_1 від 25.01.2021 р. з реєстраційним номером КН-11959459 та письмового повідомлення  позивача про результати перевірки  звернення   ОСОБА_1 від 25.01.2021 р. з реєстраційним номером КН-11959459   і суть прийнятого рішення; зобов`язано  Міністерство внутрішніх справ України повно та всебічно розглянути звернення  позивача від 25.01.2021 р. з реєстраційним номером КН-11959459 та письмово повідомити  позивача  про результати перевірки  його звернення від 25.01.2021 р. з реєстраційним номером КН-11959459 і  суть прийнятого рішення; в іншій частині  позовних вимог  відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 р. та прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Конституції України, Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про безоплатну правову допомогу», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки відповідач при розгляді звернення  позивач  діяв в межах  та  у спосіб, передбачений чинним законодавством, у зв`язку з  чим права позивача  не були порушені. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  апеляційної  інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними  у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не   підлягають  задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що  25.01.2021  р. ОСОБА_1 через Державну установу «Урядовий контактний центр» звернувся до відповідача зі зверненням, яке зареєстровано за номером КН-11959459, в якому просив: провести службові перевірки  з притягненням до відповідальності начальника ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області"   Глушко О.О. та його керівника  за відсутність відомчого контролю за діями підлеглого з наданням позивачу  копій матеріалів перевірок для направлення до ЄСПЛ; вирішити питання щодо незаконних дій Глушко О.О. , у зв`язку з встановленням незаконних дій вказаної особи у судовому порядку;  вирішити питання  про відсторонення від посади на час проведення перевірки винних осіб та Глушко О.О. ;  провести   атестацію  вказаної установи; в разі відсутності повноважень перенаправити за належністю, а копію звернення направити до Генеральної прокуратури України для реагування на системні порушення його прав та законних інтересів".
За результатами розгляду вищевказаного звернення  позивача відповідачем 26.01.2021 р. складено та зареєстровано за вих. № К-1756/33 лист - відповідь на вищевказане звернення відповідача. 
Позивач, не отримавши відповідь за його зверненням звернувся до суду з цим позовом. 
Задовольняючи частково  позовні вимоги, суд першої інстанції  виходив з того, що відповідач не здійснив повний та всебічний розгляд звернення позивача, оскільки ОСОБА_1 у своєму   зверненні   не  вимагає  від відповідача  вчинити дії на виконання рішення суду в адміністративній справі  та не ставить процесуальних питань, які пов`язані з виконанням судового рішення в адміністративній справі, вирішення яких здійснюється в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що  під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Згідно із ст. 5 Закону України «Про звернення громадян», звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян»,  звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження" (ст. 12. Закону України «Про звернення громадян»). 
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).    Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці , осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто. Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Згідно із ст. 18 Закону України «Про звернення громадян»,  громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян»,  органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.
Згідно із ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян»,  звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Постановою Кабінету Міністрів України № 878 від 28.10.2015 р. затверджено Положення про Міністерство внутрішніх справ України (в подальшому - Положення № 878).
 Відповідно до п. 1 Положення № 878, Міністерство внутрішніх справ України (МВС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. МВС є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах: забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг; захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні; цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
Згідно із п. 7 Положення № 878, що  МВС здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи, а також заклади та установи.
Відповідно до п. 11 Положення № 878, Міністр спрямовує та координує діяльність визначених Кабінетом Міністрів України центральних органів виконавчої влади, зокрема, ініціює питання щодо проведення службового розслідування стосовно керівників центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовує і координує Міністр, їх заступників, інших державних службовців і працівників апаратів таких органів та їх територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери їх управління; ініціює питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників структурних підрозділів апаратів центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовує і координує Міністр, їх територіальних органів та їх заступників, а також керівників закладів, установ і підприємств, що належать до сфери їх управління.
Згідно із пп. 54 п. 4 Положення № 878,  МВС відповідно до покладених на нього завдань здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю МВС, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, а також стосовно актів, які ним видаються.
Відповідно до пункту 2 Розділу І Положення про Департамент охорони здоров`я та реабілітації Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.01.2020 р. № 65, Департамент охорони здоров`я та реабілітації МВС (далі - Департамент), є структурним підрозділом апарату МВС та підпорядковується безпосередньо державному секретареві МВС. Департамент забезпечує виконання завдань і функцій, покладених на МВС, у частині формування і реалізації  державної політики у сфері охорони здоров`я.
Статтею 13 Закону України «Про поштовий зв`язок»  встановлено, що  порядок надання поштового зв`язку, зокрема, у частині  3 вказано, що у договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв`язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв`язку.
Відповідно до пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.
Судовим розглядом встановлено, що відповідачем за результатами розгляду заяви позивача  складено відповідь № К-1756/33 від 26.01.2021 р.,  якою позивачу повідомлено, що не встановлено порушень в діях посадових осіб Державної установи «Територіальне  медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області» відносно позивача та в порядку прийняття документів  на розгляд  М (ВЛ) К. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем  за результатами звернення  позивача не  надано вмотивованої  та обґрунтованої відповіді за всіма питаннями, викладеними позивачем у зверненні, а саме, щодо проведення чи відмови проведення службового розслідування та проведення  чи відмови проведення атестації.
Щодо неотримання позивачем  відповіді за його зверненням, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Згідно із роздруківки з особистого кабінету ОСОБА_1 в Урядовому контактному центрі заява прийнято до розгляду, у графі відсутні відомості щодо надання відповіді. 
Відповідачем на підтвердження направлення  позивачу відповіді з його зверненням  надано реєстр на кореспонденцію, що надсилається через Укрпошту з 27.01.2021 р. по 27.01.2021 р., який не містить  штампу ПрАТ «Укрпошта».
Відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до суду  апеляційної інстанції не надано інших  доказів надсилання позивачу відповіді за його зверненням № КН-11959459 від 25.01.2021 р., а також доказів отримання цієї відповіді позивача. 
Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що ефективним захистом прав позивача є: визнання протиправною бездіяльності  Міністерства внутрішніх справ України  щодо  здійснення повного та всебічного розгляду  звернення ОСОБА_1 від 25.01.2021 р. з реєстраційним номером КН-11959459 та письмового повідомлення позивача про результати перевірки  звернення    позивача від 25.01.2021 р. з реєстраційним номером КН-11959459   і суть прийнятого рішення;  зобов`язання    відповідача повно та всебічно розглянути звернення позивача від 25.01.2021 р. з реєстраційним номером КН-11959459 та письмово повідомити   ОСОБА_1 про результати перевірки  звернення ОСОБА_1 від 25.01.2021 р. з реєстраційним номером КН-11959459   і  суть прийнятого рішення.
Доводи апелянта, що звернення позивача,  відповідно до ст. 12 Закону України «Про  звернення громадян» відповідач не міг розглядати, оскільки предметом оскарження у зверненні позивача є дії посадових осіб, які безпосередньо пов`язані з  необхідністю  виконання  рішення Полтавського окружного адміністративного суду  від 21.01.2021 р. у справі № 440/6715/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області", Начальника Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" Глушка О.О. про визнання протиправним листа і вимоги та скасування, зобов`язання вчинити певні дії, яке скасоване постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 р.,  суд апеляційної інстанції вважає помилковими, так як позивач у своєму зверненні не просить відповідача виконати вищевказане рішення суду.
Щодо інших доводів  апелянта суд зазначає, що вони спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням. 
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського  окружного адміністративного суду від 31.05.2021 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 77, 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,  

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 р. по справі № 440/2638/21 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін