УХВАЛА

04 травня 2022 року 
Київ
справа №460/6798/20
адміністративне провадження №К/9901/31897/21
                                                  №К/9901/32036/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Соколова В.М., у порядку підготовки до касаційного розгляду справи № 460/6798/20 за позовом ОСОБА_1 до Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора, Рівненської обласної прокуратури про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:
Ухвалою від 14 вересня 2021 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження (К/9901/31897/21) за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2021 року у цій справі. 
Ухвалою від 07 жовтня 2021 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження (К/9901/32036/21) за касаційною скаргою Рівненської обласної прокуратури на вищевказані судові рішення.                                     
За правилами пунктів 3 та 5 частини першої статті 340 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду вирішує питання про можливість попереднього розгляду справи або письмового провадження за наявними у справі матеріалами у суді касаційної інстанції, а також вирішує інші питання, необхідні для касаційного розгляду справи.
У касаційній скарзі Офіс Генерального прокурора заявив клопотання про зупинення виконання рішення оскаржуваних  рішень до закінчення їх перегляду у касаційному порядку.
Згідно з частиною першою статті 375 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Розгляд питання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень має на меті не допустити порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів, як особи, що подала касаційну скаргу, так і інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку із дією та виконанням оскаржуваних судових рішень.
Для зупинення виконання оскаржуваних судових рішень необхідна наявність поважних причин, які б давали підстави для такого зупинення.
Згідно з частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
У відповідності до статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду, зокрема, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
При цьому, зупинення виконання оскаржуваних у касаційному порядку судових рішень на підставі статті 375 КАС України може застосовуватись судом лише у виняткових випадках за наявності на те вагомих і переконливих доводів, підтверджених доказами, або існування об`єктивних для цього обставин й здійснюватися таким чином, щоб не допустити порушення прав інших учасників справи.
Сама по собі незгода скаржника з оскаржуваними судовими рішеннями та посилання на імовірне безпідставне списання коштів не є підставою для зупинення його виконання, оскільки перевірка правильності застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права здійснюється судом касаційної інстанції лише під час касаційного перегляду справи з дотриманням визначеної КАС України процедури і процесуальних гарантій учасників справи.
Інших доводів щодо наявності підстав для зупинення виконання судового рішення вказане клопотання не містить, а суддею-доповідачем таких підстав не встановлено.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 340 КАС України суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються.
Підсумовуючи наведене, суддя-доповідач приходить до висновку, що у задоволенні вказаного клопотання необхідно відмовити.
Також, учасниками цієї справи (позивачем, Офісом Генерального прокурора та Рівненською обласною прокуратурою) заявлено клопотання про розгляд справи за їх участю  або участю їх представників.
Згідно з частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) однією з істотних гарантій справедливого судового розгляду є публічний судовий розгляд.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 26 травня 1988 року в справі «Ekbatani проти Швеціїї» зазначив, що якщо розгляд справи у суді першої інстанції був публічним, відсутність "публічності" при розгляді справи у другій та третій інстанціях може бути виправданою особливостями процедури по цій справі. Якщо скарга стосується виключно питання права, залишаючи осторонь фактичні обставини справи, то вимоги статті 6 Конвенції можуть бути дотримані і тоді, коли заявнику не було надано можливості бути заслуханим у апеляційному чи касаційному суді особисто.
Зокрема, як зазначив ЄСПЛ, це стосується суду тієї інстанції, перед яким не ставиться завдання встановлення фактичних обставин, а лише перевірка правильності застосування норм права.
Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Як убачається з матеріалів справи, суди першої та апеляційної інстанцій розглянули цю справу у відкритому судовому засіданні з повідомленням усіх учасників справи, тобто відбувся її публічний розгляд. 
Окрім того, практика ЄСПЛ з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не в кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява № 8273/78, рішення від 25 квітня                 2002 року "Varela Assalino contre le Portugal", заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті                       6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Верховний Суд створив учасникам процесу у даній справі належні умови для ознайомлення з рухом справи № 460/6798/20 шляхом надсилання процесуальних документів. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідності призначення до розгляду справи з викликом її учасників.
Аналогічний висновок викладений в ухвалі Великої Палати Верховного суду від                  24 січня 2020 року у справі № 9901/491/19 (11-1189заі19).
Проаналізувавши матеріали касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення, беручи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, суддя-доповідач дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Таким чином суддею-доповідачем згідно зі статтею 340 КАС України проведені необхідні підготовчі дії з підготовки справи до касаційного розгляду та вирішено розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та відмовити у задоволенні клопотання учасників справи про розгляд справи за їх участю, або участю їх представників.
Керуючись статтями 241, 248, 340, 345 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити Офісу Генерального прокурора у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2021 року у справі № 460/6798/20 до закінчення його перегляду у касаційному порядку.
Відмовити ОСОБА_1 , Офісу Генерального прокурора та Рівненській обласній прокуратурі у задоволенні клопотання про розгляд справи за їх участю, або участю їх представників.
Підготовчі дії по справі закінчити.
Справу № 460/6798/20 призначити до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами з 05 травня 2022 року в приміщенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул.  Московська, 8, корпус 5.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................
В.М. Соколов,
Суддя Верховного Суду