ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року 
м. Київ

cправа №  922/2164/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Зуєва В. А. - головуючого, Берднік І. С., Сухового В. Г.,
секретар судового засідання - Дерлі І. І.,
за участю представників сторін:
прокуратури - Шекшеєва В. С.,
позивача - не з`явилися,
відповідача - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 (судді: Крестьянінов О. О. - головуючий, Фоміна В. О., Шевель О. В.)
та рішення Господарського суду Харківської області від 15.09.2021 (суддя Прохоров С. А.)
за позовом Керівника Новобаварської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Харківської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таймлайн",
про розірвання договору та повернення ділянки,
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст і підстави позовних вимог
1.1. У червні 2021 року Керівник Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова (далі - Прокурор) звернулася до Господарського суду Харківської області із позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради (далі - Рада, Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таймлайн" (далі - ТОВ "Таймлайн", Відповідач) в якому просив суд:
- розірвати договір оренди землі від 24.09.2007, укладений між Харківською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таймлайн" щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6310137200:04:020:0002, загальною площею 2,6534 га, за адресою: вул.Волонтерській (Соціалістичній), ріг вул. Озерянської (Муранова) у м. Харкові, який зареєстровано у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в Державному реєстрі земель від 26.10.2007 за №540767100075.
- зобов`язати ТОВ "Таймлайн" повернути вказану земельну ділянку Харківській міській раді шляхом складання акта приймання-передачі.
1.2. Позов обґрунтований тим, що Відповідач, на думку Прокурора, порушив істотні умови спірного договору оренди землі в частині здійснення забудови орендованої земельної ділянки, її цільового використання, а також додержання вимог щодо благоустрою й утримання зазначеної земельної ділянки.
1.3. Обґрунтовуючи підстави для представництва інтересів держави в суді, Прокурор зазначав, що оскільки Харківська міська рада є орендодавцем спірної земельної ділянки, кошти за оренду якої надходять на рахунок вказаної ради, її визначено позивачем у справі. При цьому, Харківська міська рада не зверталася до суду з позовом до орендаря про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки.
2. Короткий зміст судових рішень у справі
2.1. Рішенням Господарського суду Харківської області від 15.09.2021, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 08.12.2021, повністю відмовлено в позові Керівника Новобаварської окружної прокуратури.
2.2. Зазначені судові рішення обґрунтовано тим, що Прокурором підтверджено підстави представництва інтересів держави (територіальної громади) у суді, зокрема, дотримано порядок, встановлений статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", враховуючи, що Харківська міська рада в розумний строк після отримання повідомлення від органу прокуратури не вжила заходів щодо захисту інтересів держави та територіальної громади.
Разом з тим, господарські суди дійшли висновку, що Прокурором не доведено істотних порушень умов спірного договору, які можуть бути підставою для його розірвання, зокрема, не доведено наявності шкоди, збитків завданих Харківській міській раді чи неналежного виконанням умов зазначеного договору Відповідачем, або обставин нецільового використання ТОВ "Таймлайн" земельної ділянки тощо.
3. Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
3.1. У касаційній скарзі заступник керівника Харківської обласної прокуратури просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове про задоволення позову Прокурора.
3.2. Обґрунтовуючи наявність підстав для подання вказаної скарги, заявник посилається на неврахування господарськими судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду щодо застосування норм статей 416, 638, 651 Цивільного кодексу України, пункту 4 частини сьомої статті 102-1 Земельного кодексу України, статей 13, 15, 32 Закону України "Про оренду землі", статей 4, 75 - 79, 86, 236 Господарського процесуального кодексу України, викладених в постановах від 08.06.2021 у справі № 653/321/19, від 21.03.2018 у справі №910/5963/17, від 24.10.2019 у справі № 905/799/18, від 13.02.2018 у справі №925/1074/17, від 04.04.2018 у справі № 910/8011/17, від 23.01.2019 у справі №355/385/17, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.
3.3. У відзиві на касаційну скаргу Відповідач просить відмовити в задоволенні вимог за вказаною скаргою та залишити оскаржувані судові рішення в законній силі.
4. Розгляд справи Верховним Судом
4.1. Ухвалою Верховного Суду від 31.01.2022 (у складі колегії суддів Зуєва В. А. - головуючого, Берднік І. С., Міщенка І. С.) поновлено заступнику керівника Харківської обласної прокуратури строк на касаційне оскарження та відкрито касаційне провадження за його касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 та рішення Господарського суду Харківської області від 15.09.2021 у справі № 922/2164/21. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 16.03.2022.
4.2. Водночас 16.03.2022 судовий розгляд справи № 922/2164/21 Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду не відбувся, з огляду на обставини, пов`язані з військовою агресією Російської Федерації, у тому числі введенням воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".
4.3. Розпорядженням Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду №29.3-02/935 від 19.05.2022 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 922/2164/21 у зв`язку з увільненням судді Міщенка І. С. від роботи у зв`язку із призовом на військову службу по мобілізації.
4.4. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2022 для розгляду касаційної скарги заступника керівника Харківської обласної прокуратури у справі № 922/2164/21 визначено колегію суддів у складі: Зуєв В. А. - головуючий, Берднік І. С., Суховий В. Г.
4.5. Ухвалою Верховного Суду від 24.05.2022 (у складі колегії суддів Зуєва В. А. - головуючого, Берднік І. С., Сухового В. Г.) прийнято до провадження справу №922/2164/21 за касаційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури на постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 і рішення Господарського суду Харківської області від 15.09.2021 та призначено вказану касаційну скаргу до розгляду у судовому засіданні на 22.06.2022.
4.6. Ураховуючи наведене, а також обставини, пов`язані зі запровадженням воєнного стану в Україні з 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, та його продовження Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022 і від 17.05.2022 № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", справа розглядається у розумний строк.
5. Обставини, встановлені судами
5.1. Господарськими судами встановлено, що 24.09.2007 на підставі рішення Харківської міської ради № 247/05 від 23.12.2005 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об`єктів" та № 136/07 від 04.07.2007 "Про внесення змін до рішень сесій Харківської міської ради" між Харківською міською радою (орендодавець) і ТОВ "Таймлайн" (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до п. 1. якого Позивач передав, а Відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови загальною площею 2,6534 га з кадастровим номером 6310137200:04:020:0002, яка знаходиться у м. Харкові на вул. Волонтерській (Соціалістичній), ріг вул. Озерянської (Муранова).
Згідно з п. п. 2., 3. договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,6534 га. На земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури.
Пунктом 7. договору узгоджено, що у випадку нездачі об`єкту до експлуатації у встановлені в рішенні строки, а також неотримання дозволу на виконання будівельних робіт, зазначене рішення втрачає чинність і договір оренди земельної ділянки підлягає розірванню у встановленому порядку.
Відповідно до п. 8. договору його укладено строком на період будівництва до 01.12.2012 (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації), на період експлуатації до 01.12.2055.
Згідно з п. 9. договору орендна плата за земельну ділянку вноситься орендарем у грошовій формі на рахунок Державного казначейства у Харківській області. Розмір орендної плати в місяць за земельну ділянку становить: на період будівництва - 15 858,70 грн, на період експлуатації: з 01.12.2012 - 7 672,87 грн.
У п. 15. договору сторони обумовили, що земельна ділянка передається в оренду для будівництва житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями, підземною автостоянкою, торговельно-розважальними та оздоровчим центрами (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) та подальшої експлуатації цього об`єкта.
Умови збереження стану об`єкта оренди: забороняється самовільна забудова земельної ділянки (п. 17. договору).
Відповідно до п. 21. договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.
Згідно з п. 28. договору орендодавець має право вимагати, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати.
Пунктом 31. договору визначено обов`язки орендаря, у тому числі: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; сплачувати оренду плату в строки та розмірах, встановленим цим договором; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням відповідно до договору.
Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (п. 37. договору).
Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є: несплата розміру орендної плати протягом більш ніж три місяці; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; передача в суборенду земельної ділянки без письмової згоди орендодавця (п. 38. договору).
Договір зареєстровано у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" при Державному комітету України по земельних ресурсах в Державному реєстрі земель 26.10.2007 за № 540767100075.
5.2. Згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки від 29.10.2007 до договору оренди землі від 26.10.2007 за № 540767100075 Харківською міською радою передано, а ТОВ "Таймлайн" прийнято земельну ділянку загальною площею 2,6534 га на вул. Волонтерській (Соціалістичній), ріг вул. Озерянської (Муранова) у м. Харкові.
5.3. Вважаючи, що Відповідач у порушення строку, визначеного в п. 8. спірного договору, до теперішнього часу не виконав його умови та не здійснив будівництво житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями, підземною автостоянкою, торговельно-розважальними та оздоровчим центрами, як це передбачено п. 15. вказаного договору, Прокурор звернувся до суду з цим позовом.
6. Позиція Верховного Суду
6.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника прокуратури, дослідивши доводи наведені у касаційній скарзі та відзиві на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
6.2. Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
6.3. За змістом статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
6.4. У частині першій статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
6.5. Згідно з положеннями статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України і статті 193 Господарського кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
6.6. За змістом статті 93 Земельного кодексу України, статті 792 Цивільного кодексу України, статті 13 Закону України "Про оренду землі" правовідносини щодо оренди земельної ділянки передбачають передачу орендарю земельної ділянки у володіння та користування за плату на певний строк для її використання відповідно до умов договору та положень земельного законодавства.
6.7. Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
6.7. Підстави для зміни або розірвання договору визначені статтею 651 Цивільного кодексу України і за загальним правилом, викладеним у частині 1 цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
6.8. Разом із тим законодавством передбачено випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.
6.9. Так, за частиною другою статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
6.10. Розірвання договору в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося.
6.11. Іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку (крім істотного його порушення) відповідно до частини другої статті 651 Цивільного кодексу України є випадки, встановлені законом або договором, і настання таких випадків зумовлює право сторони ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.
6.12. Підставами для виникнення юридичного спору про внесення змін у договір чи про його розірвання, який підлягає вирішенню судом, є обставини, наведені у частині другій статті 651 Цивільного кодексу України, і ці обставини виникають в силу прямо наведених у цій нормі фактів та подій, що зумовлюють правову невизначеність у суб`єктивних правах чи інтересах.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 06.10.2021 у справі № 910/7250/18, від 22.12.2021 у справі № 910/237/21.
6.13. Відповідно до частини першої статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
6.14. Згідно з п. 28. договору від 24.09.2007 орендодавець має право вимагати, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати.
У свою чергу, пунктом 31. договору визначено обов`язки орендаря, у тому числі: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; сплачувати оренду плату в строки та розмірах, встановленим цим договором; використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням відповідно до договору.
За умовами п. 37. вказаного договору його дія припиняється шляхом розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є: несплата розміру орендної плати протягом більш ніж три місяці; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; передача в суборенду земельної ділянки без письмової згоди орендодавця (п. 38. договору).
6.15. Аналізуючи вказані пункти спірного договору, господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що істотним порушенням його умов, яке може бути підставою для розірвання зазначеного договору є, зокрема, використання орендарем землі не за цільовим призначенням, тобто з іншою метою, ніж та, що встановлена договором, а не той факт, що будівельні роботи не було розпочато.
При цьому суди зазначили, що матеріалами справи не підтверджується, використання Відповідачем орендованої земельної ділянки не за цільовим призначенням.
Отже, за висновком місцевого і апеляційного судів, Прокурором не було доведено істотних порушень умов спірного договору, які можуть бути підставою для його розірвання, зокрема, не доведено обставини нецільового використання Відповідачем земельної ділянки, а також наявність шкоди, збитків завданих Харківській міській раді неналежним виконанням ТОВ "Таймлайн" умов вказаного договору.
6.16. Однак, колегія суддів вважає наведені висновки судів попередніх інстанцій передчасними, зробленими при неповному дослідженні умов спірного договору та фактичних обставин справи, виходячи з наступного.
6.17. З огляду на умови договору оренди від 24.09.2007 (зокрема п. п. 1., 15.) земельну ділянку загальною площею 2,6534 га з кадастровим номером 6310137200:04:020:0002, що знаходиться у м. Харкові на вул. Волонтерській (Соціалістичній), ріг вул. Озерянської (Муранова) було надано в оренду ТОВ "Таймлайн" для будівництва житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями, підземною автостоянкою, торговельно-розважальними та оздоровчим центрами (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) та подальшої експлуатації цього об`єкта.
Водночас згідно з п. 7. спірного договору, у випадку нездачі об`єкта до експлуатації у встановлені в рішенні строки, а також неотримання дозволу на виконання будівельних робіт, зазначене рішення втрачає чинність і договір оренди земельної ділянки підлягає розірванню у встановленому порядку.
Відповідно до п. 8. цього договору його укладено строком на період будівництва до 01.12.2012 (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації), на період експлуатації - до 01.12.2055.
У свою чергу, як зазначалося, орендар за умовами п. 31. вказаного договору зобов`язався, зокрема, приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі та використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням відповідно до договору.
При цьому відповідно до п. 37. договору його дія припиняється шляхом розірвання, зокрема за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.
6.18. Таким чином, з наведених пунктів спірного договору убачається, що Відповідач, укладаючи вказаний договір, був обізнаний як з його умовами в частині існування у ТОВ "Таймлайн" обов`язку використовувати земельну ділянку, зокрема, для будівництва і закінчити її забудову та здати об`єкт до експлуатації у встановлені у п. п. 7., 8. договору строки, так і з настанням наслідків, у разі невиконання таких обов`язків, шляхом реалізації орендодавцем права вимагати розірвання зазначеного договору оренди.
6.19. Однак, господарські суди попередніх інстанцій зазначеного не врахували та взагалі не надали правової оцінки п. п. 7., 8., 15. спірного договору у взаємозв`язку з іншими його умовами щодо обов`язку Відповідача закінчити забудову земельної ділянки та здати об`єкт до експлуатації у відповідні строки, як і не дослідили причини невиконання ТОВ "Таймлайн" цих умов договору, незважаючи на те, що, власне, місцевий суд констатував невиконання зазначених пунктів.
6.20. Отже, місцевий і апеляційний господарські суди, зосередившись лише на дослідженні питання використання чи невикористання Відповідачем спірної земельної ділянки за цільовим призначенням та наявності чи відсутності у нього заборгованості з орендної плати, не дослідили наявність підстав для застосування до спірних правовідносин норм частини другої статті 651 Цивільного кодексу України з огляду на умови договору від 24.09.2007 у сукупності, у зв`язку з чим не з`ясували суттєві обставини цієї справи, а саме чи може розцінюватися нездійснення ТОВ "Таймлайн" забудови земельної ділянки у встановлений строк як істотне порушення умов спірного договору оренди.
6.21. До того ж, як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, господарськими судами попередніх інстанцій було взято до уваги той факт, що Відповідач отримав Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва, затверджені Наказом Департамента містобудування та архітектури Харківської міської ради № 155м від 26.07.2021, тобто яких не існувало на момент звернення з позовом у цій справі.
6.22. Системний аналіз статей 80, 269 господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що докази, якими сторона обґрунтовує свої вимоги чи заперечення, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою, а на відповідача - разом з поданням відзиву. Як виняток, допускається прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку лише у разі наявності об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи (подібний висновок наведено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 26.02.2019 у справі №913/632/17, від 18.06.2020 у справі №909/965/16).
6.23. Викладене свідчить про те, що господарські суди попередніх інстанцій, приймаючи до уваги вищевказані обставини, повинні були навести належне додаткове обґрунтування необхідності прийняття відповідних доказів, що свідчило б про дотримання судами основних засад господарського судочинства, а саме змагальності сторін та рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, чого ними забезпечено не було.
6.24. Крім того, місцевий суд, приймаючи до уваги зазначений доказ при вирішенні спору, погодився з доводами Відповідача про те, що він не міг розпочати будівельні роботи за відсутності відповідної документації, однак належним чином не обґрунтував своїх висновків та не зазначив у судовому рішенні, яких саме документів, визначених нормами чинного законодавства, не було достатньо ТОВ "Таймлайн" для початку виконання будівельних робіт, з яких причин ним таку документацію отримано не було та якими доказами такі обставини підтверджуються.
Водночас колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, і судами не досліджувалися обставин звернення Відповідача до Позивача з пропозицією продовжити строки здійснення забудови спірної земельної ділянки за обставин, які склалися, з метою її використання за цільовим призначенням.
6.25. Що стосується висновків місцевого і апеляційного судів про недоведення Прокурором наявності шкоди, збитків завданих Харківській міській раді у зв`язку з неналежним виконанням ТОВ "Таймлайн" умов спірного договору, то колегія суддів також вважає їх передчасними з огляду на наступне.
6.26. За встановлених у справі обставин і відповідно до положень статей 177, 181, 373, 374 Цивільного кодексу України, статті 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" спірна земельна ділянка є об`єктом права власності територіальної громади, а правомочності щодо володіння та користування орендованою земельною ділянкою, як і правомочність розпорядження, є складовими права власності територіальної громади щодо цієї землі, яке включає право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.
6.27. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з позовної заяви та апеляційної скарги, Прокурор неодноразово наголошував на тому, що мета надання земельної ділянки в оренду для здійснення будівництва визначеного договором об`єкта нерухомого майна слугує загальносуспільному інтересу, а невиконання відповідних умов спірного договору порушує принцип раціонального використання земель. Невиконання Відповідачем протягом тривалого часу свого зобов`язання за договором від 24.09.2007 щодо забудови спірної земельної ділянки завдає шкоду Раді, оскільки Позивач позбавляється того на що він розраховував при укладенні зазначеного договору, зокрема будь-яких преференцій від здаваної в оренду землі протягом усього часу користування нею ТОВ "Таймлайн". 
6.28. Однак, місцевий і апеляційний суди викладеного також не врахували і не надали належної правової оцінки доводам Прокурора про завдання шкоди інтересам Позивача у зв`язку з незабудовою спірної земельної ділянки протягом тривалого часу з огляду на положення чинного законодавство у сфері благоустрою населених пунктів, які покладають на органи місцевого самоврядування обов`язок із вжиття заходів для раціонального використання території населеного пункту, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля (статті 1, 2, 10, 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів").
6.29. За таких обставин доводи скаржника про неврахування господарськими судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду щодо застосування норм статей 638, 651 Цивільного кодексу України, статей 15, 32 Закону України "Про оренду землі", знайшли своє часткове підтвердження.
6.30. Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
6.31. Разом з тим, як вбачається з оскаржуваних судових рішень, вони зазначеним критеріям не відповідають, а суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
6.32. Таким чином, для правильного вирішення спору господарським судам попередніх інстанцій необхідно було належним чином дослідити умови спірного договору у їх сукупності, встановити істотні обставини справи щодо виконання і дотримання Відповідачем умов вказаного договору та вирішити спір у залежності від їх оцінки.
7. Висновки Верховного Суду
7.1. Положеннями статті 300 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
7.2. За змістом частини третьої статті 310 цього Кодексу підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
7.3. Відповідно до частини четвертої статті 310 Господарського процесуального кодексу України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
7.4. Ураховуючи викладене та беручи до уваги, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду з урахуванням висновків суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовані судові рішення.
8. Розподіл судових витрат
8.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина чотирнадцята статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314 - 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури задовольнити частково.
2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 та рішення Господарського суду Харківської області від 15.09.2021 у справі №922/2164/21 скасувати.
3. Справу № 922/2164/21 направити на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          В. А. Зуєв

Судді                                                                                                    І. С. Берднік

                                                                                                    В. Г. Суховий