Справа № 341/338/21 
Провадження № 22-ц/4808/913/22 
Головуючий у 1 інстанції ГАПОЛЯК Т. В. 
Суддя-доповідач Бойчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
                       судді-доповідача        Бойчука І.В.,
                       суддів:                Девляшевського В.А., Пнівчук О.В.,
                       секретаря                        Петріва Д.Б.,        
                       з участю                представників відповідачів,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПБС», Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди за апеляційною скаргою представника Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області на рішення Галицького районного суду від 30 травня 2022 року під головуванням судді Гаполяка Т.В. у м. Галич,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПБС», Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що він є власником автомобіля Mercedes-Benz С250, д.н.з. НОМЕР_1 . 13 березня 2020 року відбулося ДТП з участю вищевказаного автомобіля. Користувач ОСОБА_2 , керуючи згаданим автомобілем потрапив в люк дощоприймача, в результаті чого скоїв наїзд на електроопору.
Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрито за відсутністю в діях такого складу адміністративного правопорушення.
Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 01 липня 2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 140 КУпАП, ОСОБА_3 , який є працівником ТзОВ «ПБС», визнано винуватим у вчиненні згаданого адміністративного правопорушення. Судом встановлено, що ОСОБА_3 працюючи дорожнім майстром по обслуговуванню доріг не вжив заходів щодо встановлення кришки дощоприймача, в результаті чого мало місце ДТП з участю належного ОСОБА_1 автомобіля Mercedes-Benz С250 д.н.з. НОМЕР_1 .
В результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. Розмір спричиненої шкоди становить 337 473, 29 грн.
Служба автомобільних доріг в Івано-Франківській області є власником автомобільної дороги, неналежним станом якої спричинено ДТП. ТзОВ «ПБС» зобов`язане забезпечити належний експлуатаційний стан такої. Відтак, відповідачі несуть солідарну відповідальність за шкоду спричинену в результаті неналежного стану дороги.
Просив стягнути солідарно з Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області та ТзОВ «ПБС» на користь ОСОБА_1 337 473, 29 грн матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Рішенням Галицького районного суду від 30 травня 2022 року задоволено частково позов ОСОБА_1 .
Стягнуто з Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 337 473, 29 грн. матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Відмовлено в задоволенні іншої частини вимог позову, щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПБС» на користь ОСОБА_1 337 473,29 грн матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
В порядку розподілу судових витрат, стягнуто з Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 3 473, 73 грн. сплаченого судового збору та 5 000 грн. витрат на правничу допомогу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення є незаконним та необґрунтованим та підлягає скасуванню. 
Зазначає, що суд першої інстанції невірно застосував норму ч. 2 ст.1172 ЦК України, а саме, що замовник відшкодовує шкоду завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.
Договір №7 від 21 січня 2020 року, за своєю правовою природою є договором підряду. Однак, судом не було враховано те, що згідно ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Крім того, свої права і обов`язки сторони визначили в цьому договорі в частині відповідальності сторін за безпеку руху та відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, що сталася з причини неналежного утримання автомобільної дороги. Це також складає ризики підрядника, які ним повинні враховуватись при укладенні договору.
Апелянт зазначає, що Служба автомобільних доріг в Івано-Франківській області не давала жодних вказівок ТОВ «ПБС» не закривати дощоприймач, не огороджувати це місце, а також не вчиняти будь-яких інших дій пов`язаних із забезпеченням безпеки дорожнього руху на цій ділянці. 
Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього-руху установлено Державним стандартом України «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» (ДСТУ 3587-97).
У розділі 3 «Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць і доріг населених пунктів та залізничних переїздів» ДСТУ 3587-97 зазначено, що у всіх випадках у разі виявлення будь-яких відхилень від вимог цього стандарту, а також на період проведення дорожніх робіт повинні негайно встановлюватися технічні засоби організації дорожнього руху та вводитися обмеження швидкості.
Відповідно до п. 3.1.1 ДСТУ 3587-97 покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів.
В примітці до цього пункту зазначено, що стан покриття проїзної частини та інших елементів дороги повинні перевірятися організаціями, які їх експлуатують, - щодекадно.
Пункт 3.1.10 визначає, що зруйновані кришки і решітки повинні бути негайно огороджені і позначені відповідними технічними засобами організації дорожнього руху. їх заміна повинна бути проведена протягом доби з моменту виявлення.
Укладаючи договір, сторони Служба автомобільних доріг в Івано-Франківській області та ТОВ «ПБС» передбачили в договорі такі обставини, зокрема, в договорі зазначено: п. 1.9. «Уразі виявлення підрядником надзвичайних або аварійних ситуацій на зазначених у договорі автомобільних дорогах, він зобов`язаний негайно поставити до відома замовника і при відсутності його заборони приступити до виконання аварійних робіт. У всіх випадках, у разі виявлення на автомобільних дорогах будь-яких відхилень від вимог стандартів, норм і правил, які діють у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, підрядник негайно встановлює необхідні технічні засоби організації дорожнього руху, відповідно до діючих нормативів та за письмовим рішенням замовника вводить необхідні обмеження в русі.»
У п.6.3. вказано, що «підрядник зобов`язаний вживати заходи щодо запобігання аварій на інженерних спорудах, загрози виникнення сезонних деформацій і ліквідацій наслідків стихійного лиха; у разі виникнення умов, що створюють загрозу безпеці руху транспортних засобів та пішоходів невідкладно з моменту отримання відповідного повідомлення або фактичного виявлення обставин, вживати заходи для відновлення безпечних умов для їх пересування, відповідно до вимог нормативних актів; відповідно до нормативних актів забезпечувати безпечні умови руху транспортних засобі в складних кліматичних умовах в порядку, встановленому договором,»
Таким чином і ДСТУ3587-97 і договором обов`язки за перевірку стану дорожнього покриття, стан дорожнього покриття та інших елементів дороги, забезпечення безпеки дорожнього руху покладено на підрядника, в цьому випадку - ТОВ «ПБС». ТОВ «ПБС» про наявність відкритого дощоприймача Службу не повідомляло, будь-яких запитів щодо вчинення дій пов`язаних із накриттям дощоприймача не направляв.
Судом не встановлювалося, якими саме діями чи бездіяльністю Служба автомобільних доріг в Івано-Франківській області завдала шкоди, та в чому їх неправомірність, який безпосередній причинний зв`язок між цим діями і шкодою, чи є вина скаржника. Визначення суду про те, що відсутність контролю за ходом робіт зі сторони Служби і стало причиною ДТП є необґрунтованим припущенням суду. Посилаючись на це, як на обґрунтування рішення щодо стягнення, суд не зазначає, якими саме дієвими засобами контролю був наділений відповідач в цій конкретній ситуації, що дозволило б запобігти ДТП та виключило вину Служби.
Натомість судом встановлено безсумнівний факт, що відповідального працівника ТОВ «ПБС» було визнано винуватим за неналежне утримання автомобільної дороги, що і стало причиною ДТП.
Cудом не надано оцінку дій чи бездіяльності відповідача ТОВ «ПБС», фактично виключаючи будь-яку вину цього підприємства у завданні шкоди. Таким рішенням визначено відсутність будь-якої відповідальності підрядника, не залежно від приписів Закону, ДСТУ, укладених договорів.
Таким чином, вважаю, що при ухвалені рішення судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають обставинам справи, а також не правильно застосовано норми матеріального права.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у позові до Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області відмовити.
Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
ОСОБА_1 в засідання апеляційного суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час і місце слухання справи. 
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за його відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідачів, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що автомобіль Mercedes-Benz С250, д.н.з. НОМЕР_1 станом на березень 2020 року перебував у власності позивача ОСОБА_1 (а.с. 11).
Користувач ОСОБА_2 , 13 березня 2020 року о 08 год. 05 хв., керуючи автомобілем Mercedes, д.н.з.  НОМЕР_1 по вул. Львівській в м. Галичі, Івано-Франківської обл. скоїв наїзд на електроопору. Встановлено, що колесо авто попало у відкриту яму зливної каналізації, в наслідок чого автомобіль став не керованим. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрито за відсутністю в діях такого складу адміністративного правопорушення (а.с. 8-9).
Працюючий в ТОВ «ПБС» дорожнім майстром по обслуговуванню доріг ОСОБА_3 , 13 березня 2020 року близько 08 год. 05 хв. в м. Галич на а/д Н-09, 339 км+650 м по вул. Львівській, будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан - не вжив заходів щодо встановлення кришки дощоприймача, що призвело до ДТП за участю транспортного засобу Мерседес-Бенц, д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив п.1.5 ПДР України та ДСТУ 3587-97. Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 01 липня 2020 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 140 КУпАП. Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за частиною 4 статті 140 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП (а.с.10).
Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mercedes-Benz С250, д.н.з. НОМЕР_1 в результаті ДТП станом 26 травня 2020 року становить 330 473 гривні 29 копійок, що стверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження, проведеного судовим експертом Семенюком В.М. Висновок, на замовлення позивача, підготовлено для подачі до суду. Експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (а.с. 13-43).
Власником автодороги Н-09 сполученням Мукачево–Львів в межах Івано-Франківської області є Служба автомобільних доріг в Івано-Франківській області (а.с. 46).
Між Службою автомобільних доріг в Івано-Франківській області (замовником) та ТзОВ «ПБС» (підрядником) укладено Договір № 7 від 21 січня 2020 року з експлуатаційного утримання автомобільних доріг в т.ч. і автодороги Н-09 сполученням Мукачево–Львів. Відповідно до умов Договору:
- пункт 1.4. Послуги надаються підрядником на підставі щомісячних планів-завдань та Актів дефектів, затверджених замовником;
- пункт 1.6 Підрядник відповідає за належне утримання доріг та несе повну безумовну майнову та іншу юридичну відповідальність в частині компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг.
Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» (тут і далі - в редакції, чинній на момент настання дорожньо-транспортної пригоди) передбачено, автомобільна дорога - це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів.
Відповідно до частини третьої статті 14, частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» (тут і далі - в редакції, чинній на момент настання дорожньо-транспортної пригоди) учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.
За змістом статті 10 Закону України «Про автомобільні дороги» державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.
Основними обов`язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є, зокрема, розробка та реалізація заходів з безпеки дорожнього руху; забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів з нормативними технічними характеристиками і навантаженнями; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами; забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг; виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод на автомобільних дорогах і здійснення заходів щодо їх ліквідації; (пункти 4-6, 9, 10 статті 11 Закону України «Про автомобільні дороги»).
Згідно зі статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Згідно з пунктами 1-3 статті 13 Закону України «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за: стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.
За приписами пунктів 2, 5, 10 розділу І «Загальні положення» Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 (тут і далі - в редакції, чинній на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, далі - Правила утримання), ремонт і утримання дорожніх об`єктів, що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору.
Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища.
У розділі ІІ «Обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій» Правил утримання визначено обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій, зокрема зазначено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.
Контроль за дотриманням цих Правил утримання здійснюється власниками дорожніх об`єктів або уповноваженими ними органами та Державтоінспекцією.
Відповідно до пункту 1 Положення про Укравтодор, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 439, Укравтодор є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через міністра інфраструктури, і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства.
Основними завданнями Укравтодору є реалізація державної політики у сфері дорожнього господарства та здійснення державного управління автомобільними дорогами загального користування, здійснення управління об`єктами державної власності (пункт 3 Положення).
Відповідно до пункту 1.1 Положення про Службу автомобільних доріг у Івано-Франківській області така є державною організацією, що належить до сфери управління Укравтодору. Пунктом 2.2 Положення визначено предметом діяльності Служби, зокрема, організація будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, а також відповідних інженерних комунікацій і споруд. У пункті 3.2 Положення серед обов`язків Служби закріплено, зокрема, організовувати належне утримання та розвиток автомобільних доріг загального користування, що обліковуються на її балансі, та підтримувати безпечні та безперебійні умови руху на них.
У частині першій статті 627 ЦК України закріплено правило, згідно з яким відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частина третя статті 6 ЦК України).
За правилом частини другої статті 1172 ЦК України замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.
Замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (стаття 849 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 850 ЦК України замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду.
Зважаючи на наведене, саме Служба автомобільних доріг у Івано-Франківській області зобов`язана була вчиняти всі необхідні дії задля забезпечення безпеки дорожнього руху автомобільними дорогами, які знаходяться на її балансі, у тому числі здійснювати контроль за виконанням підрядником покладених на нього обов`язків своєчасно та належним чином.
Невиконання чи неналежне виконання підрядником умов договору не звільняє замовника від відповідальності перед третіми особами, які не є стороною договору підряду.
У таких висновках Верховний Суд керується правилами статті 1172 ЦК України, відповідно яких саме замовник несе відповідальність перед третіми особами за завдану їм шкоду.
Однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 ЦПК України. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. (Висновки наведені в постанові Верховного Суду від 21 травня 2021 року у справі № 753/10817/16-ц).
Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку що з Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області, як з організації зобов`язаної вчиняти всі необхідні дії задля забезпечення безпеки дорожнього руху автомобільними дорогами, які знаходяться на її балансі, у тому числі здійснювати контроль за виконанням підрядником покладених на нього обов`язків, слід стягнути на користь позивача 337 473,29 грн матеріального шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Також суд першої інстанції на підставі зібраних доказів правильно відмовив у задоволенні позову до ТОВ «ПБС» про стягнення матеріальної шкоди.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції невірно застосував норму ч. 2 ст.1172 ЦК України та не встановив, якими саме діями чи бездіяльністю Служба автомобільних доріг в Івано-Франківській області завдала шкоди, та в чому їх неправомірність, який безпосередній причинний зв`язок між цим діями і шкодою, чи є вина скаржника є невірними. Суд у відповідності до норм чинного законодавства та з врахуванням висновків постанови Верховного Суду від 21.05.2021 з посиланням саме на норму статті 1172 ЦК України зазначив, що саме замовник несе відповідальність перед третіми особами за завдану їм шкоду.
Доводи апелянта про необґрунтованість припущення суду про відсутність контролю за ходом робіт зі сторони Служби що і стало причиною ДТП, спростовуються вимогами Закону України «Про автомобільні дороги» та Правил утримання дорожніх об`єктів, відповідно до яких контроль за дотриманням Правил утримання здійснюється власниками дорожніх об`єктів або уповноваженими ними органами.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу і спростовані зібраними у справі доказами та не впливають на правильність і обґрунтованість судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд першої інстанції дав належну правову оцінку, доводам Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області, які були предметом розгляду у суді першої інстанції, обґрунтовано задовольнив вимоги позову про стягнення саме з останньої на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, і відмовив у стягненні такої шкоди з ТОВ «ПБС». Колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами суду першої інстанції та вважає їх правильними.
Також судом першої інстанції відповідно до вимог процесуального закону вирішено питання стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 5 000 грн з урахуванням часткового задоволення позову.
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний суд дійшов переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування чи зміни з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.
Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду від 30 травня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 26 серпня 2022 року.

Суддя-доповідач:                                                        І.В. Бойчук
Судді:                                                                        В.А. Девляшевського
                                                                               О.В. Пнівчук