Справа № 343/837/21 
Провадження № 33/4808/332/22 
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника – адвоката  Дуткевича М.В.,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02 травня 2022 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік; стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп., 
                                                     в с т а н о в и в :
Судом першої інстанції встановлено, що 03 травня 2021 року о 22.05 годині в с. Поляниця по вул. Центральна Калуського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Фольксваген Пасат", д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка вимова слів). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Алкотестер 6810» (виробник Drager Safety AG & Co. KGaA) та проїхати в медичний заклад КНП "Долинська багатопрофільна лікарня" Долинської міської ради відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується із рішенням суду, вважає, що постанова суду ухвала з порушенням вимог матеріального та процесуального закону і підлягає скасуванню з закриттям адміністративної справи.
Апелянт заперечує наявність в його діях складу адміністративного правопорушення,  що ставиться йому у вину, оскільки не відмовлявся від огляду ні на місці події, ні в медичній установі. Стверджує, що від огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння не відмовлявся, а вимагав провести такий у присутності двох свідків у відповідності до приписів ч. 2 ст. 266 КУпАП. Вимога щодо огляду в присутності двох свідків була обґрунтована тим, що у темну пору доби йому показували якісь документи стосовно дійсності спеціального приладу «Драгер» і в  нього виникли підозри щодо дійсності сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку цього приладу. Стверджує, що працівники поліції грубо порушили порядок проходження огляду, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначили, що він відмовився від проходження огляду, а не вказали, що він просив провести огляд в присутності двох свідків. Вважає, що суд першої інстанції не дав оцінки порушенням порядку проходження огляду на стан сп`яніння, неправильності запису у протоколі щодо відмови у проходженні огляду, а тому просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В судовому засіданні апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_1 та його адвокат Дуткевич М.В., підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просили скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав. 
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення  має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа  "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.
Судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли  за наявності підстав для закриття судом провадження  його не було закрито або  ухвалено незаконним складом суду. 
Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено  сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення  або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад  відповідного правопорушення. 
Враховуючи, що в своїх доводах сторона захисту не заперечує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то в цій частині рішення суду першої інстанції не перевіряється.
Апелянт ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, оскільки в  його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також стверджує, що працівниками поліції було порушено встановлений законом  порядок проходження огляду на стан сп`яніння. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд вважає, що Долинський районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Правильність вищевказаних висновків суду повністю доводиться зібраними та дослідженими судом доказами, яким надано належну правову оцінку, зокрема: даними про адміністративне правопорушення серії ДПР № 458027 від 03.05.2021 (а.с. 1), згідно якого ОСОБА_1 03 травня 2021 року о 22.05 годині в с. Поляниця по вул. Центральна керував транспортним засобом "Фольцваген Пасат", д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка вимова слів). Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився, тобто ухилився від огляду, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Проводилась безперервна відеозйомка. Від дачі пояснень ОСОБА_1 відмовився. Транспортний засіб передано ОСОБА_2 ; даними Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 03.05.2021 (а.с. 2), з якого вбачається, що огляд водія ОСОБА_1 необхідно було провести у зв`язку з виявленими у останнього ознак алкогольного сп`яніння: запаху алкоголю з порожнини рота, нечіткої вимови слів, порушення координації рухів. Від огляду за допомогою Алкотестер «Драгер 6810» ОСОБА_1 відмовився; даними направлення в КНП "Долинську БПЛ" на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного о 22.20 год 03.05.2021  (а.с. 3), з якого вбачається, що внаслідок огляду поліцейським у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, нечітка вимова слів. Від огляду водій транспортного засобу відмовився; даними рапорту інспектора СРПП відділення № 1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 03.05.2021 (а.с. 4), згідно яких автомобіль марки "Фольксваген Пасат", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 було зупинено через несправність фари у режимі ближнього світла у темну пору доби. 03.05.2021 о 22.15 год на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер 6810», а також пройти такий у лікувальному закладі, від чого останній відмовився; даними оглянутих відеозаписів, долучених до матеріалів справи (а.с. 9, DVD-R 4.7 GB/120min), зокрема даними диску з позначкою «ч.1» - відеофайл 20210503_1 з датою 03.05.2021 та часом 22.04.55 год з безперервним відеозаписом, здійсненим на нагрудну бодікамеру поліцейського (далі - відеозапис), на якому зафіксовано фактичні обставини, в т.ч. і факт відмови ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в спеціалізованому медичному закладі; а також іншими матеріалами в їх сукупності, які за змістом  узгоджуються між собою. 
Вищевказані докази були досліджені судом першої інстанції, їм було надано належну правову оцінку. 
Вищевказані докази були повторно у повному обсязі досліджені в суді апеляційної інстанції разом із відеозаписами із нагрудної бодікамери поліцейського.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відеозапис (диск з позначкою «ч.1», відеофайл 20210503_1 з датою 03.05.2021 та часом 22.04.55 год) є вичерпно інформативним, носить безсторонній характер, позбавлений упередження та суб`єктивного ставлення, а відтак надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку учасників подій. Відеозапис отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, а відтак є належним та допустимим доказом факту відмови водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, на законну вимогу патрульних поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу алкотестера «Драгер 6810» на місці зупинки транспортного засобу та в КНП "Долинська БПЛ" та повністю доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Сукупність досліджених судом доказів, в тому числі і даних відеозаписів, свідчить про те, що процесуальна поведінка ОСОБА_1 не відповідала обстановці, він намагався своїми діями ускладнити працівникам поліції виконання покладених на них обов`язків, зокрема: зневажливо ставився до поліцейських та сперечався з ними, стверджував, що вони повинні проводити огляд на стан сп`яніння у присутності двох свідків, постійно телефонував по мобільному телефону своїм знайомим, відмовився від підпису протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього та від надання пояснень з приводу висунутого йому обвинувачення (а.с. 1); ухилявся  від відповіді на неодноразові пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, чим фактично відмовився від такого огляду, та відмовився від огляду у відповідному медичному закладі (а.с. 9), що правомірно розцінено працівниками поліції як відмову від огляду та порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП; ігнорував роз`яснення патрульними поліцейськими того, що у відповідності до правових вимог (ч. 2 ст. 266 КупАП) ведеться відеофіксація на бодікамеру і огляд на стан сп`яніння може бути проведений за відсутності двох свідків. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаними відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, дозволяють встановити психологічне ставлення правопорушника до вчиненого правопорушення та інші обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника,  який керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 , як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, була забезпечена реальна можливість скористатись своїми процесуальними правами та розпорядитись процесуальними обов`язками з метою захисту своїх інтересів, зокрема: прийняти рішення щодо згоди/відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціалізованому медичному закладі; ознайомитися зі змістом висунутого обвинувачення, надати письмові пояснення та заперечення щодо висунутого обвинувачення та дій працівників поліції; отримати копію протоколу про адміністративне правопорушення, тощо. 
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, що і поставлено останньому у вину.
Доводи апелянта з приводу того, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшли свого підтвердження та повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, яким суд дав належну оцінку у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення. 
Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в  закладах охорони здоров`я.
Апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу  поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом  за внутрішнім переконанням. 
Апеляційний суд звертає увагу, що за приписами ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису і лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Відтак водій ОСОБА_1 безпідставно наполягав на залученні двох свідків для огляду з огляду на те, що патрульними поліцейськими велась безперервна відеофіксація на нагрудну бодікамеру.  Вищевказані дії ОСОБА_1 щодо висловлення ним згоди пройти огляд на стан сп`яніння у присутності двох свідків, за своїм правовим змістом повинні бути визнані відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою  спеціального технічного засобу. 
Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що згода водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння під умовою виконання працівниками поліції непередбачених законом вимог, повинна розглядатися судом як фактична відмова від проходження такого огляду.
Апеляційний суд вважає, що  працівниками поліції було правомірно та у відповідності до вимог КУпАП зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння  на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, тому аналогічні доводи апелянта з приводу того, що він наполягав на огляді в присутності двох свідків, а не відмовлявся від проходження такого огляду є необґрунтованими.
Апеляційний суд вважає безпідставними та неспроможними такі доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки вищевказані доводи повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів та даними оглянутих відеозаписів. 
При оформленні поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху патрульна поліція керується Конституцією України, КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, іншими нормативно правовими актами.
Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, 03 травня 2021 року о 22.05 годині в с. Поляниця по вул. Центральна Калуського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Фольцваген Пасат", д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка вимова слів). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Алкотестер 6810 (виробник Drager Safety AG & Co. KGaA) та проїхати в медичний заклад КНП "Долинська багатопрофільна лікарня" Долинської міської ради (передбаченого Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженим постановою КМ України № 1103 від 17.12.2008) ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.         
Невиконання вимог п. 2.5 ПДР України передбачає адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме – за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд  неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. 
Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. 
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд  у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Зі змісту матеріалів справи та даних відеозапису вбачається, що правовою підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була порушення ним  ПДР щодо користування зовнішніми світловими приладами. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.  
Разом з тим, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України та утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд  у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
За змістом пунктів 2, 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою КМ України № 1103 від 17.12.2008, огляду підлягають водії транспортних засобів щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, встановленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.
З матеріалів справи вбачається, що поліцейським було дотримано норми вказаної Інструкції, були наявні підстави вважати, що ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, перебуває у стані алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці події та в закладі охорони здоров`я, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, про що свідчать дані долучених до матеріалів провадження Акту огляду (а.с. 2), Направлення на огляд (а.с. 3) та дані відеозапису (а.с. 9). Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта стосовно того, що працівниками поліції була порушена процедура проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до вимог закону.
Відтак вимога працівників поліції пройти огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була аргументованою, вмотивованою та ґрунтувалась на правових підставах. Доводи апелянта щодо неправомірності дій патрульних поліцейських безпідставні та спростовані наявними в матеріалах справи доказами (скаргам ОСОБА_1 на дії працівників патрульної поліції судом першої інстанції надано належну правову оцінку).
Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою особою – інспектором СРПП ВП №1 (м. Долина) Калуського РВП капітаном поліції Шикором В.І., містить всі необхідні реквізити та дані. Від підпису та надання пояснень ОСОБА_1 відмовився.
Апеляційний суд вважає, що працівники поліції на  законних підставах не залучали до участі свідків, оскільки відповідно до Закону України  «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX зі змінами, за якими ч. 2 ст. 266 КУпАП викладена у новій редакції, передбачено, що огляд проводиться у присутності двох свідків в разі неможливості застосування поліцейським під час проведення такого огляду технічних засобів відеозапису.
Факт відмови водія від проходження огляду встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом  за внутрішнім переконанням. 
ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про розгляд справи в суді м. Долина.
Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння як на місці ДТП, так і в медзакладі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене  ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд дійшов тотожних висновків суду першої інстанції і вважає, що постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.
Адміністративне стягнення обране судом в мінімальних межах ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
За таких обставин, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта ОСОБА_1 про його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-
                                                 п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                         О.П. Васильєв