ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 червня 2022 року           справа №200/11725/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 р. у справі № 200/11725/21 (головуючий І інстанції Аляб`єв І.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                              У С Т А Н О В И В:

09 вересня 2021 року позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у якому просив: - визнати протиправними дії   відповідача щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2020; - зобов`язати відповідача поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з 01.12.2020.
Позивачка в обґрунтування позовних вимог зазначає, що як внутрішньо переміщена особа перебуває на обліку відповідача, яким виплата пенсії з 01.12.2020 не здійснювалась. Позивачка вважає зазначену бездіяльність відповідача протиправною, з огляду на те, що виплату пенсії було припинено не з підстав, передбачених статтею 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", вважає свої права на пенсійне забезпечення порушеними.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 р. у справі № 200/11725/21 позов задоволено частково, внаслідок чого зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010, пл. Соборна, 3, м.Слов`янськ, Донецька область, 84122)нарахувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсійні виплати з 01.12.2020. В задоволені решти позовних вимог - відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що з урахуванням отриманих документів управлінням позивачу з 01.12.2020 року, було припинено нарахування пенсії до з`ясування. Після припинення виплати та нарахування пенсії позивач більше не зверталась за поновленням нарахування та виплати пенсії.                                                                      Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення в Україні правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, зазначена постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1 є громадянкою України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивачка є пенсіонеркою за віком довічно, перебуває на обліку в - Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. 
Відповідно до довідки від 26.06.2018 №0000567407 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичним місцем проживанням позивача є АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що нарахування та виплата пенсії позивачу зупинено з 01.12.2020. Цей факт підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.08.2021 №10823-9869/І-15/8-0500/21.
Рішення з припинення виплати пенсії позивачеві з зазначеної дати суду не надано. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне
Відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Статтею 46 Конституції України  визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 абз. 1  статті 92 Конституції України).
Відповідно до частини першої  статті 2 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється  Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Частиною першою  статті 4 Закону України від 09.07.2003 №1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  (далі - Закон № 1058) визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Відповідно до положень  статті 5 Закону № 1058 цей  Закон  регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим  Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим  Законом  визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Питання виплати пенсій врегульовані нормами  статті 47 Закону № 1058, згідно з якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.
Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затверджений  постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596  (в редакції  постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2016 №662) (далі - Порядок № 1596) визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі - органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі) в уповноважених банках.
Відповідно до пункту 16 Порядку №1596 якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку.
У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 10 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706) Кабінет Міністрів України координує і контролює діяльність органів виконавчої влади щодо вжиття ними необхідних заходів із забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб відповідно до цього Закону.
Частиною другою статті 20 Закону №1706 визначено, що закони та інші нормативно-правові акти України діють в частині, що не суперечить цьому Закону.
Преамбулою Закону №1058 визначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
При цьому згідно з преамбулою Закону №1706 цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.
Статтею 1 Закону № 1706 визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Для внутрішньо переміщених осіб, які перебувають на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509, уповноваженим банком є АТ Ощадбанк.
Разом з цим, суд зазначає, що умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ "Державний ощадний банк".
Пунктом 1  Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним", установлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження. Соціальні виплати особам з інвалідністю I групи та особам, які за висновком лікарсько-консультативної комісії не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, за їх письмовими заявами можуть проводитись публічним акціонерним товариством "Укрпошта" з доставкою додому за фактичним місцем проживання/перебування таких осіб; для ідентифікації одержувачів пенсій, які є внутрішньо переміщеними особами, та забезпечення виплати пенсій таким особам проводиться емісія платіжних карток, які водночас є пенсійними посвідченнями, із зазначенням на них графічної та електронної інформації про власника та його електронного цифрового підпису.
Згідно з пункту 6 Порядку № 1596, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка. Для внутрішньо переміщених осіб, які перебувають на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509, уповноваженим банком є АТ Ощадбанк.
Пунктами 9 - 11 вказаної Постанови визначено, що між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку. Одержувачі, крім внутрішньо переміщених осіб, можуть у будь-який час змінити уповноважений банк, подавши заяву до відповідного уповноваженого банку згідно з пунктом 10 цього Порядку.
Оскільки позивачка є внутрішньо переміщеною особою, яка змінила місце проживання, на неї поширюються вимоги щодо відкриття рахунку в уповноваженому банку ПАТ "Ощадбанк".
Суд звертає  увагу, що метою визначення виплати пенсій внутрішньо-переміщеним особам виключно через рахунки в ПАТ "Державний ощадний банк України" є збереження коштів соціально незахищених осіб, які перебувають на обліку як особи, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення; забезпечення виплати пенсійних і соціальних допомог; недопущення застосування шахрайських схем і протиправних дій під час здійснення таких виплат.
Порядок припинення та поновлення виплати пенсії визначений нормами  статті 49 Закону № 1058.
Так, згідно з положеннями частини першої зазначеної статті виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:
1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;
3) у разі смерті пенсіонера;
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;
5) в інших випадках, передбачених законом.
Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ, визначений частиною першою  статті 49 Закону №1058, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.
Суд звертає увагу, що розпорядженням управління Пенсійного фонду України позивачу призупинено виплату пенсії з 01.12.2020 у зв`язку з неотриманням пенсіонером пенсії протягом 12 місяців.
В контексті викладеного, суд вважає, що відповідачем правомірно вчинено дії та винесено розпорядження про призупинення виплати пенсії з 01.12.2020, оскільки пунктом 4 частини першої  статті 49 Закону № 1058 визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.
Оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивачка не отримувала пенсію продовж 12 місяців і саме вказана обставина стала підставою для припинення виплати пенсії суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивачки про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо призупинення виплати позивачці пенсії.
Що стосується позовних вимог про зобов`язання відповідача поновити нарахування та виплату пенсії позивачці з 01.12.2020 з виплатою усієї суми заборгованості, слід зазначити наступне.
Питання щодо поновлення виплат, зупинених на підставі  ст. 49 Закону №1058, врегульовані ч. 2  ст. 49 Закону № 1058, а саме: поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті  35  та статтею  46  цього  Закону.
Оскільки суд дійшов висновку щодо правомірності дій відповідача в частині зупинення виплат позивачу пенсії через неотримання ним пенсії протягом 12 місяців, поновлення виплат пенсії за таких підстав є саме з`ясування відповідачем обставин та наявності умов для відновлення її виплати.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачка або її законний представник не звертались до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії.
З огляду на вищевикладене позовні вимоги про зобов`язання відповідача поновити позивачці виплату пенсії без надання позивачкою заяви про поновлення виплати пенсії є передчасними та задоволенню не підлягають.
Враховуючи об`єктивні обставини, що сталися в державі, суд зазначає, що позивачка зі свого боку також повиненна докласти зусиль для відновлення виплати пенсії, зокрема, у разі необхідності, подання документів необхідних для поновлення виплати пенсії.
Разом з цим, судом встановлено, що відповідачем припинено й нарахування пенсії з 01.12.2020, що не заперечується пенсійним органом. При цьому, суд звертає увагу відповідача на те, що норми  статті 49 Закону № 1058  визначають підстави припинення саме виплати пенсії, а не її нарахування. 
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем припиняючи виплату пенсії з підстав визначених  статтею 49 Закону № 1058, безпідставно припинено її нарахування з 01.12.2020.
Що стосується обраного позивачкою способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.
Частиною другою  статті 245 КАС України  визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:
- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);
- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);
- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);
- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить  закону  і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Згідно з частиною другою  статті 9 КАС України  суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього  Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.
Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивачки відбулося внаслідок допущення протиправної бездіяльності відповідача щодо припинення нарахування пенсії з 01.12.2020, тому належним способом захисту порушеного права в даному випадку є зобов`язання відповідача нарахувати позивачу пенсійні виплати з 01.12.2020.
Щодо зобов`язання відповідача поновити позивачу виплату пенсії, суд відмовляє у її задоволенні, з огляду на її передчасність, оскільки зазначена виплата може відбутися тільки після подання документів необхідних для її виплати.
Відповідно до частин першої, другої  статті 77 КАС України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до  статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, дії відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачці ґрунтуються на вимогах  закону, а відтак є правомірними.
З урахуванням викладеного, оскільки позивач більше року не отримував призначену пенсію, що підтверджено матеріалами справи та не заперечується позивачем, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно припинив виплату пенсії позивачу, оскільки пунктом 4 частини першої  статті 49 Закону № 1058-IV  визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до переконання, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Надаючи оцінку твердженням відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, суд виходить з такого.
Позивачкою оскаржується бездіяльність відповідача, яка є триваючою у часі, а тому позивачка має право звернутися до суду за захистом порушених прав, свобод і інтересів протягом всього часу дії такої бездіяльності.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позов подано своєчасно, а тому підстав для поновлення строку на звернення до адміністративного суду не має.
Відповідачем суду не надано доказів на спростування таких тверджень позивачки.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 р. у справі № 200/11725/21 - залишити без задоволення.                                                                                     Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 р. у справі № 200/11725/21 - залишити без змін.                                                                                         
Повне судове рішення складено 07 червня 2022 року.    
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

                                                                                                               І.Д. Компанієць