Справа № 338/1549/21 
Провадження № 22-ц/4808/758/22 
Головуючий у 1 інстанції Шишко О. А. 
Суддя-доповідач Василишин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача                Василишин Л.В.
суддів:                                Фединяка В.Д., Максюти І.О.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Богородчанського районного суду від 11 січня 2022 року, постановлену у складі судді Шишка О.А. в селищі Богородчани, у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування судового наказу Богородчанського районного суду від 28 грудня 2021 року, 
в с т а н о в и в:
У грудні 2021 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 1 732,95 грн заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період з 01 лютого 2021 року по 30 листопада 2021 року та 227 грн судового збору.
28 грудня 2021 року Богородчанський районний суд видав судовий наказ, яким стягнув з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» 1 732,95 грн заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період з 01 лютого 2021 року по 30 листопада 2021 року та 227 грн витрат по оплаті судового збору.
10 січня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про скасування вищевказаного судового наказу, в якій зазначила, що заперечує проти вимог стягувача та вважає їх необґрунтованими у повному обсязі.
Ухвалою Богородчанського районного суду від 11 січня 2022 року заяву ОСОБА_2 про скасування судового наказу Богородчанського районного суду від 28 грудня 2021 року за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» про стягнення з неї 1 732,95 грн заборгованості за послугу з розподілу природного газу повернуто без розгляду.
Ухвала мотивована тим, що заява про скасування судового наказу не відповідає вимогам ст. 170 ЦПК України, оскільки заявниця вказує, що заперечує проти вимог стягувача і вважає їх необґрунтованими, однак при цьому не зазначає в чому полягає вказана необґрунтованість. Жодних доказів того, що борг у неї відсутній, неправильно нарахований чи раніше сплачений, нею не подано. Заява не містить ні письмового, ні документального підтвердження того, що вимоги стягувача є необґрунтованими.
На вказану ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу як особа, яка не брала участі у справі, однак вважає, що суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та обов`язки.
Апелянт зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції врахував роз`яснення, викладені в п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року №4 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», яка давно не застосовується. Більше того, вказані роз`яснення не є висновками щодо застосування відповідних норм права, викладеними в постановах Верховного Суду, а тому судом неправильно застосовано положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України. 
Також помилковим, на думку апелянта, є висновок суду першої інстанції про те, що заява ОСОБА_2 про скасування судового наказу не відповідає вимогам ст. 170 ЦПК України щодо зазначення у ній про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача, оскільки заявником чітко зазначено: «Я заперечую проти вимог стягувача та вважаю їх необґрунтованими у повному обсязі». Таким чином, заява ОСОБА_2 оформлена належним чином і підстав для повернення її без розгляду у суду першої інстанції не було. Враховуючи, що зазначена в судовому наказі сума заборгованості не є безспірною, суд у відповідності до вимог ч. 3 ст. 171 ЦПК України повинен був скасувати судовий наказ та роз`яснити заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження, а не постановляти оскаржувану ухвалу.
З цих підстав апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України не скористалися.
За правилами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду щодо повернення заяви позивачеві (заявникові) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З урахуванням наведених положень, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження з таких підстав.
Встановлено, що 06грудня 2021 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 1 732,95 грн заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період з 01 лютого 2021 року по 30 листопада 2021 року та 227 грн судового збору (а.с. 1-3).
28 грудня 2021 року Богородчанським районним судом видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» 1 732,95 грн заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період з 01 лютого 2021 року по 30 листопада 2021 року та 227 грн витрат по оплаті судового збору (а.с. 27).
10 січня 2022 року ОСОБА_2 подала заяву про скасування вищевказаного судового наказу (а.с. 29-30).
Оскаржуваною ухвалою Богородчанського районного суду від 11 січня 2022 року заяву ОСОБА_2 повернуто без розгляду (а.с. 34-35).
ОСОБА_1 на вказану ухвалу подав апеляційну скаргу, в якій, крім іншого, вказав, що суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та обов`язки, оскільки він є співвласником об`єкта побутового споживача – квартири АДРЕСА_1 , по якому Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» заявлено вимогу про стягнення 1 732,95 грн заборгованості, яка не має безспірного характеру, і при цьому він не брав участі у справі, а тому відповідно до ч. 2 ст. 352 ЦПК України має право оскаржити зазначену ухвалу в апеляційному порядку.
Частиною 1 ст. 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. 2 ст. 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках. Особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють, обмежують, або припиняють права або обов`язки цих осіб.
Тобто, особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права і обов`язки цих осіб.
При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
Верховний Суд в постанові від 13 січня 2021 року у справі № 466/5766/13-ц вказав, що рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19 червня 2018 року у справі № 910/18705/17, від 03 червня 2019 року у справі № 910/6767/17, від 25 жовтня 2019 року у справі № 910/16430/14, від 05 травня 2020 року у справі № 910/9254/18.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, жодних питань щодо прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_1 суд першої інстанції у даній справі не вирішував і жодних висновків щодо цього в оскаржуваній ухвалі не наведено.
Апеляційна скарга не містить доказів, що вирішення судом питання про повернення без розгляду заяви ОСОБА_2 про скасування судового наказу Богородчанського районного суду від 28 грудня 2021 року про стягнення з неї на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» 1 732,95 грн заборгованості за послугу з розподілу природного газу та 227 грн витрат по оплаті судового збору зачіпає його права, інтереси та обов`язки, і що такий зв`язок є очевидним та безумовним. 
Пунктом 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки оскаржуваною ухвалою питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувались, то у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України апеляційне провадження підлягає закриттю.
Керуючись ст. 362, 381, 389, 390 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богородчанського районного суду від 11 січня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування судового наказу Богородчанського районного суду від 28 грудня 2021 року закрити.
Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя-доповідач:                                                                Василишин Л.В.
Судді:                                                                                Фединяк В.Д.
Максюта І.О.