УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

02 травня 2022 року 
м. Київ
справа № 600/4756/21-а
адміністративне провадження № К/990/9425/22  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Коваленко Н.В.,
суддів: Стрелець Т.Г., Чиркіна С.М., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо непроведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії із 01 грудня 2019 року, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії зазначених у довідці про розмір грошового забезпечення за № 33/46-107/4310 від 13 травня 2021 року, виданої Сектором із соціально-гуманітарних питань Державної установи «Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області» у розмірі 56 % відповідних сум грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, зазначених у довідці про розмір грошового забезпечення за №33/46-107/4310 від 13 травня 2021 року, виданої Сектором із соціально-гуманітарних питань Державної установи «Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області», відповідно до вимог ст. ст. 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-12 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 56% відповідних сум грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2022 року, адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо непроведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії із 01 грудня 2019 року, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії зазначених у довідці про розмір грошового забезпечення за № 33/46-107/4310 від 13 травня 2021 року, виданої Сектором із соціально-гуманітарних питань Державної установи «Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області» без обмеження максимальним розміром.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, зазначених у довідці про розмір грошового забезпечення за №33/46-107/4310 від 13 травня 2021 року, виданої Сектором із соціально-гуманітарних питань Державної установи «Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області» , відповідно до вимог ст. ст. 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-12 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» без обмеження максимальним розміром.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2022 року, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті касаційна скарга направлена на адресу Верховного Суду 06 квітня 2022 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі. 

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Суд виходить із такого.

Спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку із непроведенням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перерахунку позивачу пенсії із 01 грудня 2019 року, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії зазначених у довідці про розмір грошового забезпечення за № 33/46-107/4310 від 13 травня 2021 року, виданої Сектором із соціально-гуманітарних питань Державної установи «Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області» у розмірі 56% відповідних сум грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром.

Розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;  б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;  в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доведення обставин, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та, відповідно, право на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Підставами касаційного оскарження скаржник зазначає підпункти «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказані підстави мотивує тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Скаржник вказує на те, що судами попередніх інстанцій не враховано висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 06 квітня 2018 року у справі № 361/4922/17.

Суд критично оцінює наведені підстави касаційного оскарження, оскільки вказане обґрунтування не дає підстав вважати, що ця справа має фундаментальне значення на формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин. 

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Твердження скаржника про те, що справа має виняткове значення або має значний суспільний інтерес, не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги скаржника якимись особливими ознаками, завдяки чому їх можна було б виокремити в окрему групу, та не свідчать про наявність заінтересованості суспільства в результатах розгляду саме цієї справи, а має суб`єктивний характер. 

Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що посилання скаржника на існування обставин, визначених підпунктами «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, є необґрунтованими, оскільки на поточний день ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її.

Суди попередніх інстанцій, розглядаючи спір у цій справі, керувалися висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17, від 06 листопада 2018 року у справі №522/3093/17, від 12 березня 2019 року у справі № 522/3049/17. Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від вказаних висновків.

Доводи скаржника про те, що судами не враховано висновки Верховного Суду, викладеними у постанові від 06 квітня 2018 року у справі № 361/4922/17 колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки вони стосуються інших правовідносин, а саме - перерахунку пенсії по інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тоді як спірні правовідносини у справі № 600/4756/21-а стосуються перерахунку пенсії на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII.

Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії.

2. Надіслати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернівецькій області копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач                                                                                 Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                    Т.Г. Стрелець

Суддя                                                                                                    С.М. Чиркін