Ухвала 
 
15 червня 2022 року 
м. Київ
 
справа № 610/381/19
 
провадження № 61-4949ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А.,                 Черняк Ю. В., 
 
розглянув клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Омельницькою Тетяною Валентинівною, на постанову Харківського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області в особі голови комісії з припинення, Харківської обласної прокуратури, Ізюмської окружної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Харківській області в особі відділу поліції № 1 Ізюмського районного управління поліції про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, треті особи: Головне Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі ліквідаційної комісії (далі - ГУ МВС України в Харківській області), прокуратура Харківської області, Балаклійський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - Балаклійський ВП ГУНП в Харківській області), Лозівська місцева прокуратура Харківської області, про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду.
 
Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 03 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду у розмірі 1 000 000 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , прокуратури Харківської області залишено без задоволення, а рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 03 грудня 2019 року - без змін.
 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 березня 2021 року касаційні скарги Державної казначейської служби України, ОСОБА_1 , Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі ліквідаційної комісії, заступника керівника Харківської обласної прокуратури задоволено частково. 
Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 03 грудня  2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 вересня         2020 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 24 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області в особі голови комісії з припинення (далі - ГУ МВС України у Харківській області), Харківської обласної прокуратури, Ізюмської окружної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Харківській області в особі відділу поліції № 1 Ізюмського районного управління поліції (далі - ГУ НП в Харківській області) про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду задоволено частково.
Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду у розмірі 1 700 000 грн, яке складається з:
- 390 000 грн - витрати на відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконних притягнення до кримінальної відповідальності, визнання підозрюваним, обвинуваченим, підсудним, застосування запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд та покладення пов`язаних із нею обмежень свободи, вільного пересування, обрання місця проживання;
- 680 000 грн - витрати на відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконних затримання, взяття під варту, тримання під вартою;
- 50 000 грн - витрати на відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконного накладення арешту на майно, тобто позбавлення можливості вільно користуватися та розпоряджатися майном;
- 50 000 грн - витрати на відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконного проведення у ході кримінального провадження обшуків.
В іншій частині позов залишено без задоволення.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури задоволено частково.
Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 24 червня   2021 року змінено.
Позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду у розмірі 818 000 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
У червні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Омельницькою Т. В., на постанову Харківського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті відправлена до Верховного Суду 02 червня 2022 року.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження                             в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
В окремо доданому до касаційної скарги клопотанні представник          ОСОБА_1 - адвокат Омельницька Т. В. просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду позивач не отримував, оскільки місце його проживання знаходиться під окупацією збройних сил Російської Федерації без можливості телекомунікаційного зв`язку з підконтрольною Україні частиною. Зазначає, що вона, як представник ОСОБА_1 , з повним текстом оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції ознайомилася у системі «Електронний суд» лише після можливості виходу з місць укриття та доступу до електронних носіїв інформації, оскільки проживає безпосередньо у зоні проведення бойових дій. Про зміст повного тексту постанови Харківського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року вона довела   ОСОБА_1 шляхом телефонного повідомлення 20 травня 2022 року,             а зміст та вимоги касаційної скарги було узгоджено із позивачем 30 травня 2022 року.
 
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження ОСОБА_1 пропущено з поважних причин, його можливо поновити. 
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову Харківського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
 
Підстави касаційного оскарження судового рішення визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження зазначеного судового рішення                ОСОБА_1 вказує неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 203/3541/15-ц, від 11 березня 2019 року у справі № 755/5870/19, від 19 жовтня 2019 року у справі № 757/53996/17,      від 05 лютого 2020 року у справі № 554/2184/17, від 13 серпня 2020 року у справі № 760/8533/17 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 610/3221/19, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Крім того, підставою касаційного оскарження судового рішення            ОСОБА_1 вказує неправильне застосування апеляційним судом норм права за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Омельницькою Т. В., подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Ураховуючи наведене, касаційне провадження у цій справі слід відкрити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області в особі голови комісії з припинення, Харківської обласної прокуратури, Ізюмської окружної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Харківській області в особі відділу поліції № 1 Ізюмського районного управління поліції про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Омельницькою Тетяною Валентинівною, на постанову Харківського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року.
 
Витребувати з Балаклійського районного суду Харківської області цивільну справу № 610/381/19.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк 
до 15 липня 2022 року.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         Р. А. Лідовець

                                                                                                                      І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк