Ухвала
іменем України 
 
28 липня 2022 року
м. Київ
 
справа № 214/8295/18
провадження № 51- 1092 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                              ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2021 року щодо  ОСОБА_5 , 
встановив:
25 липня 2022 року до Касаційного кримінального суду Верховного суду надійшла касаційна скарга потерпілого ОСОБА_4 в якій він ставить питання про перегляд зазначених судових рішень в касаційному порядку з підстави неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Скаргу просить розглянути без його участі.
Разом з цим потерпілий ОСОБА_6 у скарзі просить поновити строк на касаційне оскарження вказаних судових рішень, та зазначає, що пропустив строк через те, що не отримав повного тексту ухвали апеляційного суду, а ознайомився з ухвалою та матеріалами провадження 15 липня 2022 року. Потерпілий також долучає копію заяви до апеляційного суду про ознайомлення з матеріалами провадження з резолюцією від 15 липня 2022 року.
Суд, перевіривши доводи, викладені у клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження, дослідивши надані скаржником копії матеріалів, дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає, а касаційну скаргу слід повернути з таких підстав.
Згідно із ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу  України (далі ? КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
За приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься 
у ст. 116 вказаного Кодексу.
Положеннями ч. 1 ст. 117 КПК визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального права, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Відповідно до практики Європейського суду здійснені поза межами встановленого законом процесуального строку провадження у справі чи поза межами встановленого строку застосування певних процесуальних актів дії, у тому числі суду, визнаються незаконними, а отримані при цьому результати таких дій – юридично нікчемними.
Як убачається з наявних у Верховному Суді матеріалів строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду від 29 листопада 2021 року сплив 1 березня 2022 року, касаційна скаргавід потерпілого надійшла до Верховного Суду від 25 липня 2022 року (підписана ним 19 липня 2022 року), тобто поза межами визначеного процесуальним законом строку на касаційне оскарження. 
Наведена потерпілим ОСОБА_7 підстава пропуску касаційного строку (не направлення йому копії повного тексту судового рішення) не є у цьому провадженні поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження з огляду на наступне.
У відповідності з ч. 7 ст. 376 КПК копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні. Однак, як убачається з ухвали суду апеляційної інстанції і не заперечується потерпілим, він та його представник були присутніми у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Також, варто зазначити, що ухвала Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2021 року внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень 8 грудня 2021 року та перебуває у вільному доступі, а потерпілий з урахуванням положень, передбачених ч. 2 ст. 426 КПК не є особою, якій надається право на подання касаційної скарги у 3-х місячний строк саме з дня вручення копії судового рішення.
Рішенням Європейського суду з прав людини «Чірікоста і Віола проти Італії» визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання.
З урахуванням наведеного потерпілий ОСОБА_4 зобов`язаний був з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням, а з урахуванням наявності рішення у ЄРДР, мав змогу ознайомитися зі змістом цього рішення.
Крім того, 22 березня 2022 року в інтересах потерпілого  ОСОБА_4 звертався з касаційною скаргою представник ОСОБА_8 , якому 18 квітня 2022 року поновлювався строк на касаційне оскарження судових рішень щодо ОСОБА_5 . До вищевказаної скарги долучалися пояснення потерпілого ОСОБА_4 , а отже посилання потерпілого про його необізнаність зі змістом ухвали апеляційного суду до 15 липня 2022 року, є непереконливим.
Водночас навіть з моменту поновлення представнику потерпілого строку на касаційне оскарження судових рішень щодо  ОСОБА_5 (18 квітня 2022 року) до моменту звернення потерпілого з касаційною скаргою (19 липня 2022 року) також минуло більш ніж три місяці.
За таких обставин, на переконання Суду, зі змісту поданого потерпілим клопотання не вбачається обґрунтованих підстав для поновлення строку касаційного оскарження.
Згідно з положеннями п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення. 
Ураховуючи положення чинного КПК, наведені потерпілим причини пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення не можна визнати поважними, у зв`язку з чим відсутні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання щодо поновлення йому цього строку.
З урахуванням наведеного, касаційна скарга потерпілого ОСОБА_4  підлягає поверненню.
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити потерпілому ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2021 року.
Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2021 року повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                             ОСОБА_3