П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 червня 2022 р.	м. Одеса	Справа № 420/15201/21	
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
м. Одеса;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
25.11.2021 року;
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.
            П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Крусяна А.В.
                                                            – Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) щодо незастосування при встановленні та обчисленні надбавки за науковий ступінь кандидата наук та наукове звання доцент, починаючи з 23.04.2019 року по 23.06.2021 року включно, положення ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту»;
зобов`язати Військову академію (м. Одеса) перерахувати, нарахувати та здійснити виплату з 23.04.2019 року по 23.06.2021 року доплати за науковий ступінь «кандидат наук» та вчене звання «доцент» з урахуванням положення ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту»;
зобов`язати Військову академію (м. Одеса) перерахувати, нарахувати та здійснити виплату частини недоплачених видів грошового забезпечення та грошової допомоги при звільненні з урахуванням доплати за науковий ступінь «кандидат наук» – 15% від посадового окладу та доплатити за вчене звання «доцент» – 25 % від посадового окладу відповідно до положення ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту».
В обґрунтування позову зазначено, що з 25.08.2011 року позивач проходив військову службу у Військовій академії (м. Одеса) на посадах науково-викладацького складу та з 23.06.2021 року звільнений у запас за станом здоров`я, має науковий ступінь «кандидат наук» та вчене звання «доцент». Посилаючись на положення ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту», вказує на наявність права на встановлення надбавки до грошового забезпечення в розмірах 15% та 25% від посадового окладу. Оскільки вимоги зазначеного закону відповідачем не дотримано, він вимушений звернутись за захистом своїх прав та інтересів в судовому порядку.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Проаналізувавши положення ст.ст. 2, 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ст.ст. 1, 2, 23, 59 Закону України «Про вищу освіту», врахувавши приписи п.п. 1, 2, 3 розділу XV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем у відповідності до чинного Порядку №260 цілком обґрунтовано та правомірно нараховувались та виплачувались позивачу в спірному періоді надбавки за науковий ступінь та вчене звання в розмірах по 5%.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню спеціальне законодавство, а саме положення ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту».
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, з 25.08.2011 року по 23.06.2021 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій академії (м. Одеса).
Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 07.06.2021 року №207 позивач звільнений з військової служби у запас (за станом здоров`я).
Наказом начальника Військової академії (м. Одеса) (по стройовій частині) від 23.06.2021 року №128 позивач виключений зі списків особового складу та знятий з усіх видів забезпечення.
Згідно Витягу з послужного списку від 16.03.2021 року №1/53/117 військову службу позивач проходив на посадах науково-викладацького складу.
Позивач має науковий ступінь «кандидат наук» та вчене звання «доцент», що підтверджується відповідно дипломом від 23.04.2019 року НОМЕР_1 , дипломом від 09.02.2021 року АД №006735
Згідно грошового атестату від 23.06.2021 року №648, позивачу встановлена надбавка за науковий ступінь 5% від посадового окладу та надбавка за вчене звання – 5% від посадового окладу.
13.07.2021 року позивач звернувся до Військової академії (м. Одеса) із заявою, в якій просив перерахувати, нарахувати та виплатити доплату за науковий ступінь та вчене звання згідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту» в розмірах 15% та 25%, відповідно.
Розглянувши заяву, відповідачем відмовлено у задоволенні вказаних вимог, про що повідомлено у листі від 10.08.2021 року за №6/21/723.
Як на підставу для залишення вимог заявника без задоволення, Військова академія (м. Одеса) послалась на те, що виплата доплати за науковий ступінь та вчене звання проводилась відповідно до положень п. 1 Розділу XV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07.07.2018 року №260, а тому правові підстави для перерахунку розміру доплат відсутні.
Посилаючись на порушення відповідачем гарантій на належне грошове забезпечення військовослужбовця, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів в судовому порядку.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
У ч. 2 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Слід враховувати, що відповідно до ч. 1. ст. 2 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 року №1556-VII законодавство України про вищу освіту базується на Конституції України і складається із законів України «Про освіту», «Про наукову і науково-технічну діяльність», цього Закону та інших нормативно-правових актів, міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України від 01.07.2014 року №1556-VII вищий військовий навчальний заклад (заклад вищої освіти із специфічними умовами навчання) - це заклад вищої освіти державної форми власності, який здійснює на певних рівнях вищої освіти підготовку курсантів (слухачів, студентів), ад`юнктів для подальшої служби на посадах офіцерського (сержантського, старшинського) або начальницького складу з метою задоволення потреб Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, центральних органів виконавчої влади із спеціальним статусом, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Відповідно до п. 4 ст. 23 Закону України від 01.07.2014 року №1556-VII державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади (заклади вищої освіти із специфічними умовами навчання), військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, мають право своїми актами встановлювати особливі вимоги до: 1) управління відповідним вищим військовим навчальним закладом (закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання), військовим навчальним підрозділом закладу вищої освіти; 2) діяльності та повноважень вченої ради; 3) кандидатів на посади керівників відповідних вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання), їх структурних підрозділів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та порядку їх призначення; 4) практичної підготовки осіб, які навчаються у відповідних вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти;5) порядку заміщення вакантних посад командування і науково-педагогічних працівників; 6) реалізації прав і обов`язків наукових і науково-педагогічних працівників та осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 7) порядку відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 8) підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів у військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти в аспірантурі (ад`юнктурі) та докторантурі відповідних закладів вищої освіти. Акти, передбачені у пунктах 6 і 7 цієї частини, затверджуються за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Частиною 2 ст. 59 Закону України від 01.07.2014 року №1556-VII передбачено, що науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцент і старшого дослідника - 25 відсотків посадового окладу, професор - 33 відсотки від посадового окладу. Заклад вищої освіти може встановити більший розмір за рахунок власних надходжень.
Разом з цим, відповідно до п.п. 1, 2, 3 розділу XV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук, якщо діяльність за профілем згідно з функціональними обов`язками за посадою відповідає їх науковому ступеню, щомісяця виплачується доплата за науковий ступінь з відповідної спеціальності у відсотках посадового окладу в таких розмірах: 
за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) - у розмірі 5 відсотків;
за науковий ступінь доктора наук - у розмірі 10 відсотків.
За наявності двох наукових ступенів доплата встановлюється за одним (вищим) науковим ступенем.
Відповідність наукового ступеня профілю діяльності військовослужбовця за займаною посадою визначається відповідно до військово-облікової спеціальності та функціональних обов`язків за посадою.
Військовослужбовцям, які мають вчене звання доцента (старшого наукового співробітника) або професора та обіймають посади, пов`язані з педагогічною або науковою діяльністю, якщо діяльність за профілем згідно з функціональними обов`язками за посадою відповідає їх вченому званню, щомісяця виплачується доплата за вчене звання у відсотках посадового окладу в таких розмірах:
за вчене звання доцента (старшого наукового співробітника) - 5 відсотків;
за вчене звання професора - 10 відсотків.
За наявності двох або більше вчених звань доплата встановлюється за одним (вищим) званням.
Відповідність наявного вченого звання профілю діяльності військовослужбовця за займаною посадою для виплати доплати визначається згідно з військово-обліковою спеціальністю та функціональними обов`язками за посадою.
Розмір доплати за науковий ступінь та за вчене звання встановлюється наказом керівника (начальника, командира) відповідного військового навчального закладу (наукової установи, організації, військової частини):
із дня вступу до виконання обов`язків за посадами, за якими встановлено виплату доплат, але не раніше дня видання наказу про призначення - військовослужбовцям, які до дня призначення на посади мають науковий ступінь та (або) вчене звання;
з дати видачі відповідного диплома (атестата) - військовослужбовцям, які займають посади, за якими встановлено виплати доплат, і які одержали науковий ступінь та (або) вчене звання в період виконання обов`язків за цими посадами, у тому числі вперше;
із дня прибуття до докторантури, але не раніше початку навчального року - військовослужбовцям, які мають науковий ступінь та (або) вчене звання і одержували доплати за науковий ступінь та (або) вчене звання до зарахування на навчання.
У п.п. 2 п. 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704 установлено виплачувати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку доплату за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірі відповідно 5 і 10 відсотків посадового окладу. За наявності двох наукових ступенів доплата встановлюється за одним (вищим) науковим ступенем.
Таким чином, положеннями та нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, які є спеціальними щодо спірних правовідносин, врегульовано питання щодо розміру доплати за вчене звання і науковий ступінь військовослужбовця.
Відтак, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про необґрунтованість посилань позивача на норми Закону України «Про вищу освіту» і правильністю визначення цих доплат на підставі Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260.
Як вірно встановив суд першої інстанції, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України відповідач дів з дотриманням чинного законодавства та прийнятих відповідно до нього нормативних актів, наказ про встановлення розміру доплат та застосовані нормативні акти є чинними, позивачем не оскаржені, а тому підлягали застосуванню відповідачем при визначенні грошового забезпечення.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

        Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
        Судді:                                                                                        А.В. Крусян  
                                                                                                             
                                                                                                            О.В. Яковлєв