ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1983/22 Справа № 183/7115/21 	  	Головуючий у першій інстанції: Майна Г. Є. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Єлізаренко І.А., Свистунової О.В., 
при секретарі                         Сахарову Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, – 

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2021 рокупровадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , якого не було залучено до участі у справі, посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України.
Місцезнаходженням представника апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 . На день розгляду даної справи на території Дніпропетровської області не ведуться активні бойові дії, що свідчить про те, що поточна обстановка у даному регіоні є стабільною. Також, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази неможливості за об`єктивних обставин, брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою технічних засобів, визначених ЦПК України. 
У даній справі питання права не становлять особливої складності. Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників процесу. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Встановлено, що 11 жовтня 2021 року ОСОБА_3  звернувся до суду з позовом (що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції місцевого суду) до ОСОБА_4 , у якому просив розірвати договір довічного утримання, укладений 08 липня 2020 року між ним та відповідачем ОСОБА_4 ; визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловою квартирою АДРЕСА_2 (а.с. 2-5).
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2021 року відкрито провадження у справі (а.с. 18). 
19 листопада 2021 року до місцевого суду  ОСОБА_4  подала заява, у якій повідомляє суд, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач у справі – ОСОБА_3 помер, на підтвердження вказаного факту надала суду копію свідоцтва про його смерть (а.с. 23).
Згідно копії повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 10.11.2021, виданим Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №1645, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 25).
За правилом пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Згідно зі статтею 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.
Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.
В тому разі, коли відчужувачем квартири за договором довічного утримання пред`явлено до суду позов про розірвання цього договору, його смерть до вирішення справи не може бути підставою для застосування правил п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК про закриття провадження у справі, якщо в нього є спадкоємці за законом або заповітом.
До відповідного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 25 грудня 2013 року у справі №6-142цс13, а також у постанові від 12 квітня 2018 року у справі №759/14846/15-ц, у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 306/2548/14-ц. 
У спірних правовідносинах предметом позову є захист права на майно, яке, у разі обґрунтованості позову, може бути успадковано. 
Статтею 1219 ЦК України визначено перелік прав та обов`язків, які не входять до складу спадщини. Зокрема, згідно даної норми, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, а саме: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Аналіз наведеної норми закону приводить до висновку, що право спадкодавця на розірвання укладеного ним договору довічного утримання, не є таким, що нерозривно пов`язане з особою спадкодавця.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Однак, закриваючи провадження, суд першої інстанції не врахував наведені вище висновків Верховного Суду; не взяв до уваги, що у даній цивільній справі позов про розірвання договору довічного утримання пред`явлено за життя ОСОБА_3 та не перевірив наявність у позивача спадкоємців за законом або за заповітом; не врахував, що, згідно змісту позовної заяви, позовна вимога про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є похідною від вимоги про розірвання договору довічного утримання.
Апелянт ОСОБА_1 надав суду письмові докази, що він є рідним братом померлого ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 16.12.1954, актовий запис №1246, та серії НОМЕР_3 від 17.07.1959, актовий запис №618 (а.с. 33, 34). Також апелянтом надано копію заяви від 23.11.2021 року, яка викладена у письмовій нотаріальній формі та адресована нотаріусу м. Новомосковська Дніпропетровської області, про прийняття спадщини ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 59).
Враховуючи викладене, колегія дійшла висновку про передчасність оскаржуваної ухвали, оскільки місцевим судом не перевірено наявність у позивача спадкоємців за законом чи заповітом, які прийняли спадщину. 
Колегія суддів зазначає, що за вказаних вище обставин, суд першої інстанції повинен діяти у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, якою передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі смерті особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.
       Отже, наявні підстави для скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  – задовольнити. 
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2021 року – скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова