Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2022 року                                                          м. Рівне

       Суддя Рівненського апеляційного суду - Збитковська Т.І, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 жовтня 2021 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 жовтня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три місяці. 
З матеріалів провадження слідує, що 24 липня 2021 року о 20 год. 16 хв. на а/д М21 283 км ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Geely» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, відповідно до постанови ВП №59994532 від 13.07.2020 року, винесеної Ірпінським міським відділом ДВС Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ).
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування усіх фактичних обставин справи, дослідження та належної оцінки доказів. Звертає увагу, що про наявність тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами не знав, оскільки такої постанови не отримував, а 10.09.2021 року виконавче провадження №59995112 від 06.09.2019 року закрито, всі заходи примусового виконання скасовано. Просить постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення з урахуванням всіх наявних доказів у справі. 
Будучи завчасно, у передбачений законом строк, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Перевіривши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. 
Обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, є умисел на вчинення вказаного проступку. 
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Відповідно до положень статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
       Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою Ірпінського міського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ) від 13 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 було встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів в повному обсязі. Однак матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів направлення ОСОБА_1 та отримання ним такої постанови, про що правомірно наголошує апелянт. Тобто, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, був обізнаний про встановлення щодо нього обмеження у праві керування транспортними засобами. 
Відсутність суб`єктивної сторони у складі адміністративного правопорушення, яке полягає у необізнаності ОСОБА_1 в застосуванні до нього обмежень в керуванні транспортним засобам, що виключає наявність умислу в його діях щодо свідомого порушення вказаних обмежень, не дає підстав для висновку щодо наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, та унеможливлює притягнення останнього до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15 травня 2008 року, заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. 
Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Даючи оцінку вищевказаним доказам, та виходячи із змісту ст. 247 КУпАП, приходжу до висновку, що за наведених обставин підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП не має.
Враховуючи вищенаведене, провадження у справі необхідно закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.   
На підставі наведеного та керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, -
                               П О С Т А Н О В И ЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_1 – скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя Рівненського
апеляційного суду Т.І.Збитковська